שאלה ראובן נפל למשכב ויהי חליו חזק מאד עד כי אחזתו רעדה ונעדרה ממנו תנועת זרועו השמאלית באופן שאינו יכול להגביהה ולהשתמש בה אלא נשארה מדולדלת וחסרת כח אמנם עדיין יש לו בה קצת הרגש והרופאים הזהירוהו שלא יגלה זרועו בשום פנים לבל יסתכן. ועתה נסתפק איך יתנהג לענין הנחת תפילין ונפלה מחלוקת בדבר בין שלשה תלמידי חכמים הראשון סבר שהוא פטור מתפילין של יד דהוה ליה כאילו נחתכה זרועו ואין לו יד כהה והשני גזר שיניחם בזרועו הימנית כיון שאי אפשר לו להניחם בזרועו השמאלית והשלישי החליט שיניחם בזרועו השמאלית על בגדיו ויכסם בבגד מפני הרואים ואחר שהרבו לישא וליתן בענין גמרו ביניהם לדרוש את דבר ה' בבית מדרשו של שם כי משם תצא תורה לכן המורה יורה כדת מה לעשות ויכריע בתבונתו בין החברים האלה ומה תמ"ש:
תשובה בהיותי אחוז בחבלי התלאות לבי ראה נוראות להשיב ולהכריע בין אריות שמנגחים זה את זה במלחמתה של תורה מי ערב אל לבו לגשת עליהם מי לא יירא שיפול בתוך רשת השגיונות מי יאמין בעצמו להסיח לתומו לפני אריות גברו ולפי שמוטלת עלי לחוות דעי בענין שלפנינו אבוא בדרך קצרה להכריע ולהוכיח הדין לאמיתו ואומר בתחילת המחשבה שהדעת השלישי שהחליט שיניח התפילין על בגדיו היא לכאורה הסברה היותר נכונה ומוסכמת והיינו מפאת הסיבה דמוטב שיניחם על בגדיו משיתבטל לגמרי מלהניח תפילין של יד או משיניחם בזרועו הימנית ויש ראיה לנדון זה ממאי דגרסינן במנחות בפ' הקומץ דף ל"ז תנו רבנן ידך זו שמאל אתה אומר שמאל או אינו אלא ימין תלמוד לומר אף ידי יסדה ארץ וימיני טפחה שמים ואומר ידה ליתד תשלחנה וימינה להלמות עמלים וכו' ר' נתן אומר אינו צריך הרי הוא אומר וקשרתם וכתבתם מה כתיבה בימין אף קשירה בימין וכיון דקשירה בימין הנחה בשמאל הוא רב אשי אמר מידכה כתיב בה"א וכו' ופירש"י ז"ל ידי יסדה ארץ מדכתיב ידי וימיני שמע מינה יד היינו שמאל וכו' מה מזוזה כתיבה בימין כשכותבין המזוזה בימין דרוב בני אדם כותבין בימין אף קשירה נמי עבד קשר בימין ומדקשר בימין מכלל הנחה בשמאל דאי הנחה על ימין שוב אין יכול לקושרן בימין. מידכה בה"א מדכתב ביה בה'א לשון נקבה ש"מ בשמאל קאמר דאין בה כח כנקבה. ל"א ידכה יד כהה אחוא בלא כח עכ"ל:
עוד שם אמר מר ידך זו קיבורת מנלן דתנו רבנן על ידך זו גובה שביד אתה אומר זו גובה שביד או אינו אלא טל ידך ממש אמרה תורה הנח תפילין ביד והנח תפילין בראש מה להלן בגובה שבראש אף כאן בגובה שביד ר' אליעזר אומר אינו צריך הרי הוא אומר והיה לך לאות ולא לאחרים לאות ע"כ:
ומעתה כפי המובן מריהטא דשמעתתא הוה סליק אדעתין דענין שאלתנו להכריע הדין לאמיתו כדעת השלישי והיינו שיניח התפילין בזרועו השמאלית על בגדיו ויכסם מפני הרואים וזה מתרי טעמי חדא דיד כהה בעינן ועוד דהוקשו תפילין להדדי של ראש לתפילין של יד לענין חציצה וכמו שפסק הרב ב"י בשלחנו הטהור בסימן ק"ז וז"ל לא יהא דבר חוצץ בין תפילין לבשרו לא שנא של יד לא שנא של ראש וטעמא כדדרשינן בערכין דף ג' ילבש על בשרו שלא יהא דבר חוצץ בינו לבשרו וכן דרשינן לטוטפות בין עיניך שלא יהא דבר חוצץ בין תפילין לבין עיניך והנה כפי שטחיות לישנא דגמרא יראה בבירור דשוין הם וכפי האי מונ' כמו זר נחש' למי שזרועו רעועה ומסוכנת שיהא פטור מתפילין של יד לגמרי פקח נא עיניך וראה מה שפסק הרב ב"י בשלחנו הטהור בסי' ק"ז וז"ל אדם שהוא עלול לנזילות ואם יצטרך להניח תפלה של של ראש על בשרו לא יניחם כלל יש להתיר לו להניח תפלה של ראש על הכובע דק הסמוך לראש ויכסם מפני הרואים עכ"ל. וכפי דין זה מבואר בעצמו דכי היכי דבתפילין של ראש בשעת הדחק מותר לו להניחו על כובע דק כיון דהוקשו תפילין להדדי לענין חציצה שפיר מצינן למימר בענין שלפנינו שמוטב שיניחם על בגדיו משיתבטל להניחם כלל ועיקר:
אמנם אחר העיון וההשקפה הנכונה איכא למשדי ביה נרגא והחילוק שיש בין תפילין של ראש לתפילין של יד יתבאר לנו מתוך דברי הריב"ש בסי' קל"ז וז"ל אמנם למה שאתה חושש מהנזילו' הא אפשר לך למעבד כהרש"בא שכתב דתפילין של ראש מותר להניחן על כובעו או על כסוי הראש ודייק לה מדאסרו תפלה של יד לתתה טל בית אונקלי משום דכתיב בהולך לאות ודרשינן ולא לאחרים לאות הא בשל ראש דלא כתיב בהו הכי אדרבא כתיב בהו וראו כל עמי הארץ כי שם ה' נקרא עליך ודרשינן אלו תפילין של ראש שרי אלא שעדיין קשה לי דבפרק כל הצלמים גבי עטרת מלכם שהיה מניחה במקום תפילין מקשה נמי והא בעי לאנוחי תפילין ואצטריך לשנויי מקום יש בראש להניח שתי תפילין אבל רבים נוהגים להניחן על הכובע על פי סברת הרש"בא והר"ן ז"ל כתב סברתו זאת במגילה בפי' ההלכות בלי חולק עכ"ל וכדי שנעמוד על בוריין של דברים נציע לפניך מה שכתב הר"ן בפרק ד' דמגילה על מתניתין דקתני התם צפה זהב ונתנה על האונקלי הרי זה דרך החיצונים צפה זהב דלא דרשו למען תהיה תורת ה' בפיך מן המותר בפיך כלומר שתהא כתובה ממאי שמותר בפיך דהיינו טור בהמה טהורה ושי"ן של תפילין הלכה למשה מסיני הילכך כתיבתן בעינן שתיכתב במה שמותר בפיך ונתנה על בית אונקלי היינו שנתן תפלה של יד על חלוקו מבחוץ כנגד הקיבורת ממש לא על בשרו ממש ועבדי הכי משום דכתוב לאות על ידך וכיון שהן לאות סבורים הם שראוי שיראו לכל ולא דרשו והיו לך לאות ולא לאחרי' לאות הרי זה דרך החיצוני' קרוב למין הוא אבל מין גמור לא הוי דהא לא עקר ג"ש דהא מניחה במקום הקיבורת ומכאן דקדק הרשב"א דתפילין של ראש מותר לתת אותם על כובעו או על כסויי הראש דהא בשל יד לא אסרו ליתן אותם על גבי אונקלי אלא משום דכתיב בהו לך לאות הא לאו הכי שרי ואילו תפילין שבראש אדרבא כתוב בהו וראו כל עמי הארץ כדאמרינן בעלמא או תפילין שבראש והא דאמרינן מקום יש בין ציץ למצנפת להניח בו תפילין אפשר דהיינו משום דאסור לתת כלי אחר של מצוה על המצנפת עכ"ל:
והנה כפי דברי הר"ן מבוארת הביטול הדעת השלישי שהורה למי שידו מסוכנת שיניח התפילין בזרועו השמאלית על בגדיו ויכסם בבגד מפני הרואים דהא תורתנו הקדושה קפיד דווקא שיניחם על בשרו ממש מפאת מה שדרשו והיו לך לאות ולא לאחרים לאות ודמיא הא מילתא להא דגרסינן במנחות רב אשי הוה יתיב קמיה דאמימר הוה צרייא בידיה וקא מתחזיין תפילין א"ל לא סבר ליה מר לך לאות ולא לאחרים לאות א"ל במקום לך לאות איתמר זפירש"י ז"ל הוה צרייא בידיה מכה היתה לו אצל הקיבורת ונקרע חלוקו שם כדי שלא תדחק המכה והיו נראין התפילין דרך הקריעה: במקום לך לאות איתמר שרוב בני אדם אין נראה לאחרים והיינו קיבורת ולעולם  אם נקרע שרי:
והשתא יש להתבונן ולחקור בהאי עובדא טובא אם איתא דמפאת החולי שיש לו בזרועו יתירו לו להניח התפילין על בגדיו למה ליה לאמימר לצעריה נפשיה כולי האי והלא תקנתו בצדו כיון שהיה לו מכה במקו' הנחת תפילין הוה ליה להניח תפילין של יד על בגדיו אלא ודאי כדקאמרן שהדעת השלישי הזה דהוה סליק אדעתין למימר הכי בטל מצד עצמו ואשמועינן דאע"פ דמתחזיין תפילין מוכרח עכ"פ שיניחם דווקא על בשרו במקום שהם לך לאות ולא לאחרים לאות ואם יניחם על חלוקו ברור הוא דהויה חציצה ואינם לו לאות בהחלט וכמו שמצינו סעד לדברי בדברי הרא"ש ז"ל שכתב בהלכות תפילין על דברי הרי"ף וז"ל במקום לך לאות ומדגרסינן בערכין הני כהני הואיל ולתנהו במצות תפילין דיד דכתיב ולבש הכהן מדו בד ומכנסי בד יהיו על בשרו שלא יהא דבר חוצץ בינו לבשרו ש"מ דתפילין נמי אבשרא מנח להו בלא חציצ' ואמרינן נמי בפ' ב' דזבחים דף יט שערו היה נראה בין ציץ למצנפת ששם מניח תפילין אלמא שאינו יכול להניחם על המצנפת עכ"ל וכן היא מסקנת הגמרא בערכין דף ג' דגרסינן התם הכל חייבי' בתפילין כהנים לויים וישראלים פשיטא כהנים איצטריכא ליה סד"א הואיל וכתב וקשרתם לאות על ידך והיו לטטפות בין עיניך כל דאיתיה במצוה דיד איתיה במצוה דראש והני כהני הואיל וליתנהו במצוה דיד דכתיב ילבש על בשרו שלא יהא דבר חוצץ בינו ובין בשרו אימא במצוה דראש נמי לא לחייבו קמ"ל דלא מעכבי להדדי כדתנן של יד אינו מעכבת של ראש ושל ראש אינו מעכבת של יד ומאי שנא דיד דכתיב על בשרו דראש נמי כתוב ושמת המצנפת על ראשו תנא שטרו נראה בין ציץ למצנפת ששם מניח תפילין ע"כ:
ובחפשי באמתחות שיחות ספרי הפוסקים ז"ל מצאתי בדברי הטור בהדיא סעד לדברי דאע"פ שלענין חליצה הושוו תפילין להדדי ושלא יהא דבר חוצץ בין תפילין לבשרו מכל מקום חזינן שחילק ביניהם ודעת שפתיו ברור מללו בסימן ק"ז וז"ל מקום הנחתן של יד בזרוע שמאל וכו' ולא יהא דבר חוצץ ביניהם לבשרו מדכתיב לך לאות ולא לאחרים לאות ובשל ראש לא כתב הטור כך ושלא יהא חוצץ דמשמע מתוך דבריו דבשעת הדחק כגון מי שהוא עלול לנזילות שרינן ליה להניחן על כובע דק וכתב הרב בעל ב"ח וז"ל ונראה הא דרבינו כתב כן בשל יד ובשל ראש כתב בסתם היינו משום דממילא משמע דהוא הדין בשל ראש דאל"כ הוה ליה לפרש דבשל ראש אין צריך שלא יהא חוצץ וכך מפורש בדברי הרא"ש בהלכות ציצית ובתשובתו דבין בשל יד בין בשל ראש צריך שלא יהא חוצץ ומביאו ב"י ומסתמא כך הוא דעת רבינו אבל הרשב"א בתשובותיו והר"ן וריב"ש תפסו כך להלכה דבשל ראש אין ראיה שלא יהא חוצץ ולכן פסק ב"י דמי שהוא עלול לנזילות ואם יצטרך להניח תפלה של ראש על בשרו לא יניחם כלל יש להתיר לו להניח תפלה של ראש על הכובע דק הסמוך לראש ויכסה מפני הרואים וכן כתב בש"ע ולעד"נ כדי שיהא יוצא ידי חובתו גם לדעת הרא"ש ורבינו צריך שבשעת ברכה ובשעת ק"ש ותפלה יהיו על בשרו בלי חציצה כלל דאפי' דליכא ראיה בשל ראש כמו בשל יד מ"מ מסתמא דיניהם שוה דבגמרא סוף פ' הקומץ איתא על ידך זו גובה שביד או אינו אלא על יד ממש אמרה תורה הנח תפילין ביד והנח תפילין בראש מה להלן בגובה שבראש אף כאן בגובה שביד וכיון דקי"ל אין היקש למחצה כי היכי דהוקש של יד לשל ראש לענין גובה הכי נמי הוקש של ראש לשל יד לענין חציצה ותו דהלא הרא"ש כתב וכן דרשינן לטטפות בין עיניך שלא יהא דבר חוצץ בין תפילין לעיניך וא"כ אין להקל למי שהוא עלול לנזילות להניח תפילין של ראש על כובע דק בשטת ק"ש ותפלה גם הרשב"א כתב בתשובתו ומביאו ב"י שכל הראשונים לא נסתפקו בזה דדעת כלם דאיכא חציצא בשל ראש כמו בשל יד ושכך נוהגים כל העולם ובמלכותנו לא שמענו ולא ראינו מי שנוהג להורות קולא זו אף למי שחושש בראשו מפני הקרירות כר' יוחנן וכ"ש למי שמעותד לנזילות ודלא כש"ע שוב ראיתי בפ"ב דזבחים דקאמר תלמודא דכהנים שעובדים עבודה ומניחין תפילין הויה חציצה בין בגד לבשר ופריך והא תניא אם הניחן אינם חוצצות ל"ק הא דיד חוצצות דהוא בין בגד לבשר דראש אין חוצצות ופריך מ"ש דיד דכתיב ילבש על בשרו שלא יהא דבר חוצץ בינו לבשרו דראש נמי כתיב ושמת המצנפת על ראשו תנא שערו היה נראה בין ציץ למצנפת ששם מניח תפילין ואם איתא דבשל ראש מותר להניח על הכובע לא הוה קשה כלל מקרא דושמת המצנפת דאיכא למימר שהוה מנוח תפילין על המצנפת והיינו ממש כמו שכתב הרא"ש והר"ן דחה ראיה זו דאפשר שאסו' לתת כלי אחר של מצוה על המצנפת עכ"ל:
מכל הני מילי מעליותא שכתב הרב הנ"ל נתבאר לנו כוונתנו באר היטב בענין שלפנינו והיינו דאין להקיש ולומר דכי היכי דבתפילין של ראש מקילינן להניחן על כובע דק הכי נמי יש להקל למי שידו מסוכנת חלושה וחסרת כח שמותר לו להניחן על בגדיו דהא אפי' בתפילין של ראש דאין חשש כ"כ בחציצה משום דכתיב בתורה וראו כל עמי הארץ כי שם ה' נקרא עליך ויראו ממך אפי' הכי כתב הרב הנ"ל שאין להקל כלל ועיקר אף למי שהוא עלול לנזילות להניח תפילין של ראש על כובע דק בשעת ק"ש ותפלה ואין להורות קולא זו אף למי שחושש בראשו מפני הקרירות כר"י כ"ש יש לנו הוכחה גמורה בעיקר יקר יסוד דין זה דדרשינן והיו לך לאות שיחוייב לנו עכ"פ להניח התפילין על זרועו בלי חציצה כלל ועיקר ואף שיכסם בבגד מפני הרואים לא יועיל כלום דעל בשרו בעינן והא ליכא:
והחכם השני שגזר אומר והורה שיניחם בזרועו הימנית כאשר הובא בשאלה אחר ההשקפה הצרופה והנכונה נפלא בעיני הפלא ופלא ולא נתקררה דעתי להסכים עם סברה זו בשום צד בהיותה זרה מהשכל הישר כי לא יתכן שתהיה אמיתית סברה זו ומוסכמת כפי הנשמע משטחיות הגמרא והפוסקים אלא אדרבא לדעתי הקלושה הב"ל הביא גם הוא והראיה דדוקא גבי אטר יד ימינו פסקו כל גאוני עולם שיניח תפילין בזרועו הימנית משום דדרשינן ידך בתוספת ה"א לאשמועינן שיניח התפילין ביד כהה דווקא ובענין שלפנינו השמאלית היא בכפלים חלושה וכהה א' מצד עצמה וא' שהיא חסרת כח בהיותה רעועה ומדולדלת ונמצא כפי זה שאין לו התייחסות כלל לענין דין האטר דאיך נתיר לו להניח התפילין בימינו אם התורה הקפידה שיניח התפילין ביד היותר חלושה דהיינו השמאלית וכיון שהיא מדולדלת וחסרת כח אין לו להניח תפיליו משום הכי ביד היותר חזקה שהיא הימנית וזה נראה פשוט וברור:
אחרי הודיע אלהים אותנו את כל זאת נראה לדעתי הקלושה והחלושה שזכינו לדין ויש סברה לסמוך ההוראה הראשונ' דהיינו שפטור לגמרי להניח תפילין של יד וזה ראוי להוכיח ולהכריע הדין לאמיתו כדבריו מכמה טעמי חדא דהויה ליה כאילו אין לו יד כלל ועיקר כיון שהיא מסוכנת אם יגלה זרועו הרי הוא מעוכב מלהניחם כפי כוונת תורתנו הקדושה שתכלית קיום המצוה היא להניח תפילין של יד על יד כהה דווקא והא ליכא ומצורף לזה תיפוק ליה דפטור הוא בתפילין של יד משום דמצטער הוא וכן הסכימו כל הפוסקי' ובפרט הרמב"ם שכתב בהלכות תפילין מצטער ומי שאין דעתו מיושבת ונכונה עליו פטור מן התפילין וכו' ועוד דקי"ל שלא יהא דבר חוצץ בינו לבשרו דכתיב והיה לך לאות ולא לאחרים לאות וכבר הוכחנו ההבדל שיש בין תפילין של ראש לתפילין של יד דבתפילין של ראש כתוב וראו כל עמי הארץ וגו' ולא איכפת לן כ"כ אם יהיה שום חציצה בתפילין של ראש כההיא דמוקמינן למי שהו' עלול לנזילות שיוכל להניחם על כובע דק כדלעיל מה שאינו כן בתפילין של יד דהקפידה התורה והיו לך לאות דווקא כההיא דרב אשי דהוה ליה צרייא בידיה וקא מתחזיין תפילין והקשו לו לא סבר ליה מר לך לאות ולא לאחרים לאות והשיב במקום לך לאות איתמר ויש סעד לדברי ממה שכתב הרב בעל המפה בספרו דרכי משה וז"ל כתב בא"ז משום ספר חסידים מי שיש לו נתק או מכה בראשו במקום תפילין יניחם בזרועו ומי שיש לו כויה בזרועו יניח של ראש ולא בזרועו וכפי הדברים האלה נתבאר לנו בענין שאלתנו שיהא פטור לגמרי מתפילין של יד כי מכח סברה זו יש להקיש ולדמות מלתא למלתא וכי היכי דהתם כתב הרב שמסיבת הכויה פטור לגמרי מתפילין של יד מכ"ש בנ"ד שידו מסוכנת ומדולדלת שיהיה פטור מלהניחם כלל ועיקר:
כלל העולה לדעתי החלושה והקלושה נ"ל שדברי החכם הראשון שהורה שיתבטל לגמרי מלהניח תפילין של יד היא הדעת היותר מוסכמת כפי הפוסקים וסברה נכונה היא כפי מה שהבנתי להלכה ולא למעשה וה' יצילנו מכל שגיאה כי דעת ממנו פליאה:
בסדר ובשנת ולהורות את בני ישראל את כל החקים לפ"ק:
נאם הצעיר יצחק סרוק יצ"ו: