שאלה לאה בת ראובן שקבלה קידושין משמעון לעצמה בלא דעת אביה ונמצאת לאה הנזכרת ספק בוגרת ואח"כ נתרצה ראובן אביה נסתפק לנו עתה אם לאה הנזכרת נתקדשה קידושין גמורים אם לאו ומה שצריך לצדד מאיזה טעם נסתפקנו הוא זה אם נאמר אחר שנתרצה האב אע"פ שמקודם לא היה לדעתו הוי קידושין גמורים. או נאמר הואיל ומתחלה היו הקידושין שלא לדעת אביה והוא ספק בוגרת הוי הקידושין ספק קדושין כאשר כתב הרמב"ם ז"ל על הכל ישיב החכם המשיב ומהת"מש אכ"יר:
תשובה גרסינן בפ' י' יוחסין דף ע"ט איתמר קדשה אביה בדרך וקדשה עצמה בעיר והרי היא בוגרת רב אמו הרי היא בוגרת לפנינו ושמואל אזר חיישינן לקדושי שניהם אימת אילימא בתוך ו' בהא לימא רב הרי היא בוגרת לפנינו השתא הוא דבגרא אלא לאחר ו' בהא לימא שמואל חיישינן לקדושי שניהם והא אזו שמואל אין בנערות לבגרות אלא ו' חדשים בלבד לא צריכא דקדוש בההוא יומא דמישלם ו' רב אמר הרי היא בוגרת לפנינו מדהשתא בוגרת בצפרא נמי בוגרת עכ"ל:
ופרש"י וקדשה היא בעיר בו ביום. והרי היא בוגרת בדקנוה לדעת אם יצאה מרשות האב להיות קדושיה קדושין. ומצאנוה בוגרת בו ביום. הרי בוגרת לפנינו וקדושיה קדושין ולא של אביה. אי נימא בתוך ו' חדשים שבין נערות לבגרות דאמרי' אין בין נערות לבגרות אלא ו' חדשים בלבד כשהביא' סימני נערות אינה שוהה להיות בוגרת אלא ו' חדשים ופעמים שהיא ממהרת לבגור וסימניה ניכרים בדדיה כדתנן במסכת נדה פגה בוחל ובמל בהא אמר רב הרי היא בוגרת לפנינו הא כל אותן ו' חדשים בחזקת נערה היא עד שנכיר בסימני בגרותה וכי בדקנוה בפניא ואשתכח בוגרת מי יימר דצפרא נמי בוגרת היא ודילמא השתא הוא דבגרא אלא לאחר ו' חדשים והא ודאי משמצאו לה ו' חדשים בגרה לה. דקדיש ביומא דמשלם שית אביה בבקר והיא בערב והיום הזה היא בחזק שתבגור מדהשתא בוגרת בצפרא נמי בוגרת שכל היום היא בחזקת שתביא עכ"ל:
הרי לך סוגיית מפורשת דכל היכא דבזמן שקבלה קדושין שלא לדעת אביה היתה בוגרת ודאי קדושיה קדושין גמורין ולא חיישינן לקדושין שקיבל אביה אבל אם בזמן שקיבלה הקדושין לא היתה בוגרת ודאי הם קדושי ספק וחיישנן גם לקדושין שקיבל אביה ומקודשת מספק וצריכה גט משניהם: וכן פסקו כל גדולי הפוסקין. וזה לשון הרמב"ם בפ' ב' מהלכות אישות. היתה הבת ספק בוגרת בין שקדשה אביה שלא לדעת' בין שקדשה היא עצמה שלא לדעת אביה ה"ו מקודשת מספק לפיכך צריכה גט מספק עכ"ל:
וכתב ה' המגיד זה פשוט ונלמד מהסוגיא שבפ"י יוחסין ושם אמרו קדשה אביה בדרך והיא עצמה בעיר וכו' וקי"ל כרב:
וכן כתב הרא"ש בפסקיו וז"ל קדשה אביה בבקר והיא קדשה עצמה בערב ושניהם ביום שנשלם הששה חדשים של ימי הנערות ובדקנוה ומצאנוה בוגרת מחזיקין אותה בחזקת בוגרת מן הבקר וקדושי האב אינם כלום אפילו אינה מכחישתו לומר שהיתה בוגרת בבקר אבל בתוך ו' חדשים תרויהו הוו ספק קדושין עכ"ל:
וכן כתב הטור א"ה סימן ל"ז וזה לשונו קדשה אביה בבקר והיא קדשה עצמה בערב ושניהם ביום שנשלם בו ו' חדשים של ימי נערות ובדקנוה ומצאנוה בוגרת מחזיקין אותה בחזקת בוגרת מהבקר וקדושי האב אינם כלום אפילו אינה מכחישו לומר שבאו הסימנים בבקר והר"מה כתב דוקא במכחישתו אבל אם אינה מכחישתו צריכה גט משניהם אבל בתוך הששה חדשים אם קדשה אביה שלא לדעתה והיא קדשה עצמה שלא לדעת אביה ונמצאו לה סימנים הוי ספק וצריכה גט משניהם עכ"ל:
וכן פסק הרב ב"י בשלחנו א"ה סימן ל"ז וזה לשונו קדשה אביה בבקר וקדשה עצמה בערב ושניהם ביום שנשלם בו ו' חדשים של ימי נערות ובדקוה ומצאוה בוגרת מחזיקין אותה בחזקת בוגרת וקדושי האב אינם כלום. ויש מי שאומר דאפילו אינה מכחישתו לומר שבאו הסימנים בבקר. ויש מי שאומר דדוקא מכחישתו אבל באינה מכחישתו צריכה גט משניהם. אם בתוך הששה חדשים של נערות קדשה אביה שלא לדעתה והיא קדשה עצמה שלא לדעת אביה ונמצאו לה סימנים הוי ספק וצריכה גט משניהם ע"כ:
הא קמן דעת כל גדולי הפוסקים שהסכימו כלם לדעת אחת דכל היכא דקיבלה קדושין שלא לדעת אביה לא היתה ודאי בוגרת הרי היא מקודשת מספק ולא הוי קידושין גמורים אלא קדושי ספק:
ומעתה נבוא לנדון שאלתינו על לאה בת ראובן שקבלה קידושין משמעון לעצמה בלא דעת אביה ונמצאת לאה הנזכרת ספק בוגרת ואח"כ נתרצה ראובן אביה נסתפק לנו עתה אם לאה הנזכרת נתקדשה קידושין גמורין אם לאו וכו' שאיני יורד לסוף דעתו בזאת הספק שנסתפק ה"ה אם לאה נתקדשה קידושין גמורין אם לאו דמדברי השאלה שכתב ונמצאת לאה הנזכרת ספק בוגרת משמע דבזמן שקבלה הקידושין לא היתה עדיין ספק בוגרת אלא נערה ולדברי הרמב"ם והרי"ף היכא דקדשה עצמה בלא דעת אביה לא הוי קדושין ואפילו נתרבה האב אחר הקידושין אינו כלים ואם דעתו לומר דמיד בזמן שקבלה הקידושין נמצאת לאה ספק בוגרת אם כן הוי הקידושין שקבלה ספק קידושין וכמו שכתב הרמב"ם ואיך יתכן שיהיו קדושין גמורין אם נתרצה אביה דכל שכן הוא השתא כשהיא נערה בזמן שקבלה הקידושין שלא לדעת אבוה שהרי היא תחת רשותו כתבו דאפילו נתרצה האב אינו כלום כ"ש כשהיא ספק בוגרת דשמא יצאת מתחת רשותו דריצוי האב אינו כלום ואינו מעלה ומוריד אם נתרצה האב או לא ולעולם דלא הוי קדושין גמורים אלא ספק קידושין דשמא אינה בוגרת ודאית עדין כשקבלה הקידושין ואינה ברשות עצמה לקבלם:
ואף על גב דהרא"ש והר"מה חולקין עליהם כחו שכתב הרי"בש וזה לשונו כתב הר"מה ז"ל דכל שידענו שנתרצה האב בשעת שמיעה הוו קידושין אפילו בלא שידך ואפילו לא נתרצה מיד כששמע אלא שתק ולא מיחה ואח"כ נתרבה הוכיח ס פו על תחלתו והוו קידושין אלא שאם מיחה בפירוש אז לא הון קידושין אפילו נתרצה אח"כ וזהו הדרך שהסכימו בו גדולי האחרונים והרא"ש ז"ל שלא כדעת הרב האלפ"סי והרמ"בם הסוברים דאף אם ידענו שנתרבה אינה מקודשת עכ"ל בנדון דידן שאני דהיא ספק בוגרת דע"כ לא חילקו עליו ואמרו דכל שידענו שנתרצה הוו קידושין אלא בקטנה או בנערה שהיא תחת רשותו אבל בנדון דידן שהיא ספק בוגרת איפשר דמודו דאפילו ידענו שנתרצה האב דריצויו אינו כלום כיון שאיפשר שהיא אינה תחת רשותו:
ועוד כיון שהרי"ף והרמב"ם הסכימו לדעת אחת כבר הורה לנו זקן דכן היא הלכה ולא חיישינן לאחרים החולקין עליהם ואם כן זכינו לדין דבנדון דידן שלאה היתה ספק בוגרת כשקבלה הקידושין שהיא מקודשת מספק והוו הקידושין ספק קידושין ולא קידושין גמורים וצר כה גט מספק כחו שפסק הרמב"ם ז"ל:
הכלל העולה מדברינו הא שלאה שקבלה קידושין משמעון לעצמה בלא דעת אביה ונמצאת ספק בוגרת ואח"כ נתרצה ראובן אביה שאינה מקודשת קידושין גמורין אלא מקודשת מספק כיון שאינה בוגרת ודאית בזמן שקיבלה הקידושין דחיישינן שמא עדיין היא נערה והיא תחת רשות אביה וצריכה גט מספק וכמו שפסקו כל הפוסקין הנראה לדעתי כתבתי להלכה ולא למעשה עד אשר יסכים עמי הרב היושב על כסא ההוראה שמלכותו יכון עד יבא ינון וה' ירפאהו ויעמידהו על קו הבריאות אכ"יר:
בסדר ובשנת כמשפטו אשר הראית בהר לפ"ק:
הצעיר אברהם פירננדיס יצ"ו