שאלה פח קהל אחד שאין שם לוי כי עם נער בן שתים עשרה שנה אם הותר להם לקרותו לספר תורה ביון שאין שם לוי אחר בן י"ג שנה ויום אחד או דילמא לא הותר להם לקרותו לספר תורה עד מלאת לו י"ג שנה ויום אחד וכל זמן שלא הגיע לזמן הזה יעלה  הכהן שקרא ראשון פעם שניה במקום לוי הגידה נא דעתך ושכמ"ה:
תשובה גרסינן במסכת מגילה דף כ"ג תנו רבנן הכל עולין למניין שבעה ואפילו קטן ואפילו אשה אבל אמרו חכמים אשה לא תקרא בתורה מפני כבוד צבור עד כאן: והנה החכם השואל קא שאיל על הנער הלוי דנ"ד ולא שנא לזה בין אם הוא לקרותו למנין שלשה ובין למנין שבעה והוי יודע דאיכא פלוגתא דרבוותא בדבר כדבעינן למימר:
והרי"ף ז"ל העתיק הברייתא הנזכרת כלשונה והר"ן ז"ל כתב וז"ל פירוש עולים להשלים קאמר ולא שיהיו כולם קטנים ולא נשים דכיון דלאו בני חיובא נינהו לא מפקי לגמרי ולפום עיקר דינא נמי שאינו מברך אלא הפותח והחותם אשה וקטן אין קורין ראשון ולא אחרון משום ברכה לפי שאי אפשר לקורין האחרים שיצאו בברכתם ומיהו השתא דתקון רבנן שיברכו כולם אשה וקטן קורין אפילו ראשון ואחרון וכיון דקורין ודאי מברכין מידי דהוה אקטן דמפטיר בנביא ומברך ברכת ההפטרה ע"כ עוד כתב כן הר"ן ז"ל על מתניתין דמגילה דף כ"ד קטן קורא בתורה וז"ל להשלים למנין שבעה ולא שיהו כלם קטנים ולא רובם כמו שכתבתי למעלה אלא על ידי צירוף דמצטרף לז' עכ"ל. הנה כי כן לדעת הר"ן ז"ל בזמן הזה שכל העולים לספר תורה מברכין הלוי הקטן דנ"ד עלה יעלה לס"ת אחר הכהן ודוקא ביום שבת קדש להשלים למנין ז' לא בימים שקורין פחות משבעה:
והנה הרמב"ם ז"ל בהלכות תפלה פרק י"ב הלכה י"ז כתב וז"ל קטן היודע לקרות ויודע למי מברכין עולה ממנין הקוראים ע"כ הנה מדסתם רבנו וכתב עולה ממנין הקרואים משמע דסבירא ליה דלאו דוקא בשבת שקורין שבעה כפשטא דברייתא אלא דהוא הדין כל יום שיש בו ס"ת וכ"כ הרכנ"הג בהגהת הטור סימן רפ"ב שכן הוא הנראה מפשט דבריו:
גם בטור א"ח סימן רפ"ב הועתקה בריותא הנזכרת כלשונה ומר"ן ז"ל בב"י סי' קל"ה הביא סברת הרוקח וכתב וז"ל כתב הרוקח סימן של"ד ירושלמי אמר רבי יוחנן קטן לספר עושין אותו סניף נראה לקרוא בתורה לשבעה כדמשמע פ' הקורא את המגילה עומד אבל לג' אין מצטרפין דמפסיק ואינו עולה וכן השיב רבנא נתן שעשה הערוך עכ"ל וכ"כ הרמב"ם בפי' המשנה פרק הקורא את המגילה עומד אהא דתנן קטן קורא בתורה אמר אחד מן הגאונים האחרונים כי זה אחר השלישי ע"כ נר' מדברי הרוקח דהא דעושין אותו סניף היינו לומר שמותר לעלות לס"ת אבל לא יעלה מהמנין ומ"ה לא התיר שיעלה ביום שאין קורין אלא ג' משום דאין מוסיפין עליהם ודין עלייתו לשבעה אכתוב בסימן רפ"ב בס"ד ורבי' ירוחם חלוק בזה על הרוקח שכתב דעיר שכולה כהנים כהן קורא פעמים ושוב יקראו נשים דהכל עולין למנין שבעה ואפילו קטן ועבד ואשה עכ"ל הרב"י שם. ובסימן רפ"ב כתב מרן ב"י וז"ל וכתבו עוד (הגהות מיימון) בשם הירושלמי דאימתי עולה למנין שבעה חד אמר כדי שידע בטיב ברכה וחד אמר משידע למי מברכין וכן פסק מהר"ם ע"כ וכתב הר"ד אבודרהם בתפלות החול גבי עור שכולה כהנים דנראה מדברי הר"מ שאם יש  שם נשים או קטנים דכהן קורא פעמים ושוב יקראו נשים או קטנים שהכל משלימין למנין ז' ע"כ וכ"כ רבנו ירוחם. ובסימן קל"ה כתבתי בשם הרוקח שאין קטן מצטרף לג' ולפי דבריו נראה שלשבעה נמי אינו עולה אלא אחר שקראו ג'. והר"ן כתב וכו' (כבר נעתק למעלה) עכ"ל:
וראיתי בספר מאמר מרדכי על א"ח סי' רפ"ב סעיף ג' אות ה' שכתב וז"ל ודע שיש שינוי בדברי מרן מסימן זה למ"ש בסימן  קל"ה בדעת הרוקח דממ"ש שם נראה ברור שהבין בדעתו דאף למנין ז' אינו עולה אלא שמותר לו לעלות לס"ת כיון שיכולין להוסיף ובסימן זה  מבואר שהבין דעולה למנין ז' אלא שצריך שיעלה אחר שלשה הראשונים וצ"ע שהרי בסימן זה כתב בזה הל' ובסי' קל"ה כתבתי בשם הרוקח וכו' וצריך א"כ שיהיו דבריו מכווני' למ"ש שם עוד יש לדקדק  דממ"ש שם בתחלת דבריו משמע כדמשמע הכא.  ומסוף דבריו מבואר להיפך וצל"ע ולא מצאתי  יישוב לדבר והמנהג שעולה אף למנין ז' כדברי רוב  הפוסקים וכ"כ קצת מן האחרונים מיהו טוב לחוש  לדברי הרוקח עכ"ל:
ומהרי"ט ז"ל בתשובה ח"א שאלה קמ"ה  שנשאל על פי' הברייתא הנזכרת  דהכל עולין למנין ז' אפילו קטן וכו' אם דוקא לז'  או אפילו לד' או לכהן או איזה שיהיה והשיב דמכלל  דברי הר"ן שקדמנו זכרם דבכל הז' קטן עולה  במניינם. ואע"פ שהרמב"ם בפי' המשניות הביא  דברי הגאון דקטן עולה לס"ת משלישי ואילך  להרמב"ם לא סבירא ליה כן דבפי"ב מה' תפלה  כתב דקטן עולה ממנין הקוראים ולא חילק בין  שלשה הראשונים לשאר (נ"ל דסבירא ליה למהרי"ט  דהרמב"ם מיירי דוקא דקטן קורא בתורה לשבעה  לא ביום שקורין ג' דאי לאו הכי הול"ל גם כן  שהרמב"ם לא חילק אף בזה והוכרח לזה יען פשטא  דברייתא דקאמרה הכל עולין למנין שבעה)  והשיג על מרן ב"י שהבין מדברי הרוקח שלא יעלה  הקטן למנין הקרואים ומלבד שדבר זה נגד פשט  הברייתא דהכל עולין למנין שבעה אפילו קטן וכו'  וכו' דברי הרוקח באו למעט שלא יעלה למנין  ג' גם מ"ש שלפי דברי הרוקח דאף לז' אינו עולה  אלא אחר שקראו ג' ראשונים כתב דאינו נראה כן מדברי הרוקח דכל היכא דאיכא ג' גדולים דיו אף  אם יקראו הקטן מג' הראשונים יעו"ש באורך:
עוד כתב שם וז"ל יש להסתפק אם כהן קטן  יעלה במקום כהן מי אמרינן כיון  דטעמא דכהן פותח ראשון אע"פ שישראל גדול  הדור קורא אחריו משום וקדשתו הוא שאנו חולקי'  כבוד לכהנים וקטן לאו בר חלוקת כבוד הוא או  דילמא דהא קורא ראשון אמרו לא שנא קטן לא  שנא גדול ומדברי הר"ן אין ראיה דדילמא מ"ש  שאשה או קטן קורין אפי' ראשון ואחרון מיירי בקטן ישראל היכא שאין שם כהן אבל לא בכהן קטן ויש  שם ז' ישראלים גדולים (והשיב) ומסתברא לי  דאין חילוק בין כהן לוי לישראל דכי היכי דישראל  השלישי עולה קטן במקומו אף כהן קטן ולוי קטן  עולים כשאין שם כהנים ולוים גדולים ואע"פ  שיש שם שבעה ישראלים גדולים דלא אמרו כהן קורא ראשון ואחריו לוי ואחריו ישראל אלא מפני דרכי שלום דשבעה הוא דבעינן ואין חובה שיהיה בהם כהן ולוי אלא משום דלא ליתו לאינצויי הוא דאמרו כהן קורא ראשון וכיון שכן מעלין כהן קטן מפני המחלוקת וראיה מדאמרינן בירוש' בפ' הנזקין עיר שכולה כהנים  ישראל קורא ראשון מפני דרכי שלום אלמא אין קפידא בכהן אלא כדי שלא יבאו לידי מחלוקת הילכך כיון דקטן עולה למנין ז' אף כהן קטן קורא ראשון מפני המחלוקת והיינו למאי דקי"ל דכהן קורא ראשון מדרבנן הוא ולמאי דאמרינן דכהן קורא ראשון מדאורייתא דכתיב וקדשתו לכל דבר שבקדושה לפתוח ראשון וכו' השתא נמי דאין שם כהן גדול יכול לקרוא כהן קטן דכבוד הוא לזרעו של אהרן. וכ"ת דאין זה כבוד הצבור שיפתח ראשון. נראה שאין בדבר קפידא כיון דמשום שבח בית אביו הוא עולה אין זלזול לעולים אחריו בכך. ויש ראיה לזה ממ"ש הרא"ש בסוף פ"ק דקדושין אהא דאמרינן התם במסבה הלך אחר זקנה ובישיב' הלך אחר חכמה דהיכא דלא מופלג לא ראי בחכמה ולא ראי בזקנה דבכל מקום הלך אחר זקנה ונתן טעם לפי שהחכם יותר אינו בוש אם יקדים לו החכם הזקן ממנו שיודע הוא שבשביל זקנותו חולקים לו כבוד. אף כאן הדבר ידוע  שלזרעו של אהרן חולקים כבוד שהרי אפילו כהן שהוא הדיוט קודם לחכם גדול. ואם היה לוי קטן אני מסופק אם יקרא כהן במקומו דבהא ליכא טעמא דאנצויי עכ"ל:
הנה כי כן הרב מהרי"ט מפשט פשיטא ליה דקטן עולה ביום שקורין ז' בכל מקום ואם אין שם כהן גדול עולה כהן קטן ראשון אמנם ספוקי מספקא ליה בלוי קטן אם יקרא כהן במקומו והיא היא השאלה דנ"ד ואם הרב הגדול לא שנאה אני הצעיר מנין לי:
אמנם לענ"דן דאע"ג דעיקר הטעם דכהן קורא ראשון משום אנצויי הוא מ"מ תקנו חכמים דלוי עולה אחריו לחלוק כבוד לזרע הלוי אחר שכבר חלקו כבוד לזרע אהרן וא"כ למה יגרע הלוי הקטן ואם הוא קטן משום שבח בית הלוי יקראוהו ונאה הדבר לקרוא בתורה מג' יחסי אומתנו כהן לוי וישראל ואם יקרא הכהן פעמים אין  זה יפה ומסתמיות דברי הר"ן דקאמר שאשה או קטן קורין אפילו ראשון נר' דאף לוי קטן בכלל ועלה יעלה לס"ת אם אין שם לוי גדול. וידעתי אני דאיכא פלוגתא בענין גדול מברך בה"מ אם צריך להקדים לוי לישראל די"א דצריך וי"א שא"צ עיין בהרמג"א ש"ע א"ח סימן ר"א סעיף ב': ובספר נהר שלום שם סעיף קטן ג' וסוף דבריו מ"מ כולה מתני' אף בזמן הזה דכיון דבכוליה שבט כתיב הבדיל ה' את שבט הלוי בקדושתייהו קיימי וכל המקודש קודם וכו' עי"ש:
כבר כתבתי למעלה שמדברי הרמב"ם פי"ב מהלכות תפלה נראה דקטן עולה בכל יום שיש בו ס"ת. וכן הרב המאירי בפירושו למסכת מגילה בדף כ"ו ע"ב כן דעתו שכתב וז"ל הכל עולין למנין שבעה או לאיזה מנין על קריאת התורה. ואפילו אשה ואפילו קטן אבל אמרו אשה לא תקרא בצבור בתורה מפני כבוד הצבור. יש מי שאומר שמכל מקום צריך בכל קריאה קורא אחד גדול והואיל וכבר קרא אחד כבר נשלמה תקנת משה רבינו ע"ה ואין כאן עוד קריאה אלא מתקנת עזרא שלא היו מנין הקוראים מתקנת מרע"ה אלא גוף הקריאה לבד מכלל דשרי להשלים הקריא' ע"י אשה וקטן. ויש מי שמפרש שלא נאמרו הדברים אלא בזמן שהיו קוראים אמצעיים בלא ברכה ואשה יכולה לקרות באמצע. אבל עכשיו שכלן מברכין אין אשה קוראה כלל וכן הדין נותן שהרי היאך תברך והיא פטורה ומכל מקום קטן מברך הואיל ויש לו שייכות בתלמוד תורה. גם אחרים מצווים ללמדו עכ"ל. עוד שם דף כ"ח כתב ז"ל קטן קורא בתורה שאין הכוונה אלא להשמיע לעם ואין זו מצוה גמורה כשאר מצות שנאמר בה כל שאינו מחוייב בדבר אינו מוציא את אחרים ידי חובתם. ואף על פי שהוא מברך. הרי מכל מקום יש לו שייכות התלמוד תורה עד שאחרים מצווים ללמדו ע"כ:
ובספר מאמר מרדכי על א"ח סי' רפ"ב סעיף ג אות ה' (שהעתקתי לעיל סוף דבריו שם) כתב וז"ל וקטן שיודע כתב מרן ז"ל בשם הרוקח דדוקא למנין ז' הוא דעולה אבל לא למנין ג' ושדברי הר"ן ורי"ו והרד"א ז"ל שהביא שם מבואר דל"ש ועולה לכל המניינים. וכן ראיתי להרב המאי"רי בשיטתו למגילה וגדולה מזאת משמע התם דכל שעלה גדול א' מצו אחריני להיות נשים וקטנים יעו"ש עכ"ל:
ותמיהני על דבריו שכתב וז"ל ושדברי הר"ן ורי"ו והר'דא ז"ל שהביא שם מבואר דל"ש ועולה לכל המניינים וכן ראיתי וכו' ע"כ דמשמע דכולם לדעת אחד נתכוונו דקטן עולה לכל המניינים ורצה לומר בכל הימים שמוציאין בו ס"ת מדקאמר וכן דהשוה דעת הר"ן רי"ו והרד"א לדעת הרב המאירי ואמר שהדבר מבואר ולענד"ן דלאו בפירוש איתמר אלא אדרבה הלא תראה מה שהעתקתי לעיל דברי הר"ן על מתניתין קטן קורא בתורה שכתב להשלי' למנין ז' נראה דביום ש"ק דוקא שקורין ז'. וגם דברי רי"ו ורד"א למנין ז' קאמרי ואם דעת הר"ב מאמר מרדכי דהוא הדין ליום שקורין שלשה דאזיל בתר טעמא ולאו דוקא ליום שקורין שבעה לא היה לו  לכתוב שהדבר מבואר:
וכל מה שכתבתי הוא לענין שקטן קורא בתור' שפשטן של דברים שקורא בעצמו ומברך אמנם בשו"ת גינת ורדים א"ח כלל ב' סימן כ"א כתב שאע"פ שיהיה עולה בדין שיכול הקטן להוציא את הרבים י"א לא נכון לעשות כן להשמיע התורה לצבור מפי קטן וראוי לעשות מעשה זה על היותר גדול ומכובד שבצבור ושהש"ץ שמשמיע הקריאה לצבור כביכול עומד במקום שכינה וכו' ותקנו שיקרא הש"ץ ולא העולה כי הוא בקי בדקדוק הקריאה ואם יקרא הקטן הוי זלזול בכבוד שמים ואפקירותא. עוד הוסיף שאין הצבור יוצאין י"ח בקריאת הקטן וברכותיו הויין לבטלה וכו'. ובסוף דבריו כתב על דרך הקבלה דמה שאמרו רז"ל קטן עולה למנין ז' היינו דוקא שיעלה שביעי בלבד ושכ"כ הרב הארי ז"ל והגרסא האמיתית שביעי ולהסכים דבריו עם הפוסקים דאע"ג דעלה קטן אחד בנתים חשבינן ליה לשביעי ואחרון שבכולם והביא דברי כנ"הג א"ח סי' רפ"ב דף ט"ל עמוד ב' שזה לשונו ודווקא למנין שבעה מצטרף אבל להיות הוא מקרא (היוד בפתח) אינו יכול עד שיהיה בן שלש עשרה ויביא שתי שערות הר"מ מלמד בתשובה כ"י סימן מ"ג ע"כ. יעו"ש:
ובספר אמת ליעקב דף כ"ה ע"ב סימן כ"ז כתב וז"ל ודוקא למנין ז' וכו' ועיין בכנ"הג סי' תכ"ב שכתב דכל מצוה דחיובה מד"ס קטן שהגיע לחינוך מוציא את הרבים י"ח וקריאת ס"ת בצבור תקנת סופרים היא כמ"ש הב"י י"ד סי' רל"ט דהשבועה חלה עליה. ולפי זה אין צריך שיהיה בן י"ג וכל שהגיע לחינוך שפיר דמי כנלע"ד עד כאן דבריו:
ולענין הלכה (כתב הרב כנה"ג סי' רפ"ב)  קי"ל דדוקא למנין ז' עולה הקטן ולא למנין ג' בב' ובה' וכ"כ בס' תקון יששכר דנ"ד וכן כתב הרוקח סי' של"ד הביאו הב"י ז"ל סי' קל"ה דאינו עולה למנין ג' וכ"כ שם משם בעל הערוך וכוותייהו נקיטינן גם ממה שרבנו בעל הטורים כתב בהלכות שבת ולא בסימן קל"ה ששם מדבר מקריאת התורה בב' ובה' נראה שאין הקטן עולה כ"א ביום שקורין ז' יעו"ש:
כלל העולה דפשטן של דברים נראין כדברי הרב המאירי. שקטן עולה בכל ימי קריאת התורה דמתניתין סתמא קתני קטן קורא בתורה וגם מדברי הרמב"ם בפי"ב מהלכות תפלה משמע שכן דעתו אמנם כיון דאיכא פלוגתא בין המפרשים ואית דאמרי דוקא למנין ז' ובשבת דוקא ואז עולה אפילו ראשון כדברי הר"ן והרי"ס והרדב"ז בתשובות החדשות סי' תקס"ו ושאני שבת דאין החיוב אלא הקריאה תהיה מה שתהיה ובאחד מן העולים שיהיה גדול סגי ולכן בנ"ד נ"ל דהלוי הקטן הנז' עלה יעלה ביום ש"ק דוקא לא בשאר הימים שהוא קריאה לחובת היום:
אחר שכתבתי כל זה ראיתי בפרי חדש סי' קל"ה שהביא דברי מהרי"ט בתשובה ח"א סי' וכתב וז"ל עוד נסתפק הרב הנז' אם היה לוי קטן אם יקרא כהן במקומו ולי נראה דלדעת הרמב"ם בפי' המשנה כל שיש גדול בחכמה יותר מהכהן הקטן תו ליכא וקדשתו ופשיט' שלא יעלה הכהן הקטן ולדעת שאר הפוסקים מסתברא ודאי דאפילו לוי קטן יעלה במקומו ולא יקרא כהן במקומו עי"ש:
זהו לענין הלכה. אמנם לפי שרבים נוהגים שלא לקרות קטן כלל בין בשבת בין בשאר ימים כמו בקהלתנו שאין קטן עולה כלל לא יעלה. ומנהג טוב הוא לצאת י"ח כל הסברות:
הנלע"ד כתבתי להלכה ולמעשה אם יסכים עמי מורנו הרב נר"ו שיחיה אכי"ר:
נשלם ונגמר באמשטרדם ראש חדש אלול שנת תקסה לפ"ק
הצעיר שלמה ישורון ס"ט