הקדמת מעלת השואל נר"ו
היום באתי והיום יצאתי. לראו"ת בגנים וללקוט בששו"נים. והנה לפני באר מים חיים. ונוזלים מן לבנון. מימיו מתוקים מדבש ונופת צופים. עולים דולים ומשקים. אמרתי בלבי. מי אנכי ומי ביתי. כי באתי עד הלום. מקום יקר מספיר ויהלום. וישבתי בשלום. בין בעלי תריסין. ומלכם בראשם נר"ו לעד יזרח. כולם אהובים. כולם ברורים. כולם גבורים במלחמתה של תורה. כולם אחוזי חרב העיון. ומלומדי מלחמת ה' את והב בסופה. כולם כא' עונים ואומרים. בוא ברוך ה' אל תעמוד בחוץ. ואם יש לך לב לדעת. שאל נא. כי דברך יכנסו באזננו. כי איש זקן אתה בתוכנו. וכבדנוך לפי רוב השנים כשלג ילבינו. וכשמעי דבריהם. שמח לבי ויגל כבודי. אעפ"י שידעתי בונ"י ידעתי. שאינני כדאי ולא הגון. להיות איש מהיר. לעמוד ולהתיצב לפני מלכים. (מאן מלכי רבנן) ומה אני. כי אין בי לא חכמה. ולא תבונה. עפר מן האדמה. אפ"ה אמרתי. אם חכמה אין כאן. כי הנני קנקן ריקן. זקנה יש כאן. והתאמצתי לרוץ עד איש האלדים. ה"ה המחבר כמה חיבורים יקרים. אשר שמו נודע בשערים. שערי צי"ון המצויינים. בד' אמות של הלכה. החכם הנעלה וספרא דוקנא. בר אוריין ובר אבהן כמוהר"ר דוד נר"ו. בן לאותו צדיק הגאון המופלא כמוהר"ר רפאל מילדולה זצוק"ל. ותשורה ה"ן להביא. לשאול שאלתא בספק ספקא. כתבתי על ספר חקה. וקודם אדבר. אבקש מחילה. מחכמי המעלה. העומדים ברמ"ה. במדרש עץ חיים. למחזיקים בלמודים עמוקים ה''י. וכתר תורה על ראשם. וכתר שם טוב עולה על גביהם. כי אנכי לא ידעתי דבר. שבער אנכי בלמודים. ושנותי מרובים. ששבח לאל הגיעו לימי אבותי. אחי. ורעי. להיות עולים לגבורות. ולכלל שמונים. ולא כתבתי אלה השורות להתפארות ותהלה. אלא לעבור שעה ולא לבטלה. אחלה נא פני מעלת החכם המשיב. שאל ישיב פני ריקם. ויזל כטל אמרתו. בעוצם חכמתו. ועם משענתי ארוץ עד מיל להיות דולה ממימי בורו ולשתות ממעייני תורתו. ויהי דוד לכל דרכיו משכיל וה' עמו. להפיק רצוני וחפצי. וה' יברך את עמו ישראל. ויבנה לנו בית אריאל. אריאל קריא"ת חנה דוד אכי"ר: