שאלה נז מעשה באדם שהשכיר לחבירו ומסר לידו פתקא אחת מהלוטי"ריאה ד"י ל"ה גיניר"אלידאד (לכל הכת הששית) לשני שבועות ראשונות של הכת הששית וידוע שאם יצא הנו"מירו ההוא באלו השני שבועות הוא של השוכר אמנם אם ישאר בקלפי עד גמר זה הזמן אז חייב השוכר להשיב הפתקא המשכיר והנה בסוף שבוע שני הגיעה הליס"טה כ"ד כתיבת יד וכתוב בה הנו"מירו של הפתקא הנז' שעלה עליו הגורל סך כך וכך ועל כן עכב בידו השוכר הנז' כמשפט אחר כך הגיעה הליס"טה כ"ה (שהיא הליס"טה ראשונה של השבוע שאחריו) כתיבת יד ורשום בה הנומ"ירו הנז' שיצא חלק ונראה בעליל שמה שהיה כתוב בליס"טה הקודמת כתיבת יד שיצא על הנומי"רו הנז' כך וכך היה כתוב בטעות כמו שנראה בבירור בלי"סטה הנדפסת שלא נדפס בה הנומי"רו הנז' כלל אמנם זה שיצא חלק תעיד הליס"טה כ"ה הנדפסת בבירור הן עתה תובע המשכיר מהשוכר שישל' לו כל מה שהיה שוה הפתקא הנז' סוף שבוע שני כי ע"י שעכב הפתקא בידו גרם לו הנזק כי אם היה משיב לו הפתקא היה מוכרה בשוויה והשוכר טוען כי בדין עכב הפתקא בידו כי סמך על הליס"טה כ"ד כתיבת יד ושאף המשכיר סמך עליה שאם אין הדבר כן היה מכריח אותו להשיב לו הפתקא בזמנו כי על כן אומר למשכיר הרי שלך לפניך הא לך הפתקא הנז' קח ולך ועל זה באו לדין יורנו המורה מי משניהם זכאי בדינו ושכמ"ה:
תשובה ראה ראיתי את דברי השאלה ואת תכן ועומק הבעיא ואף על פי שאין אני כדאי וחשוב להשיב קושיות ולתרץ בעיות כי דבר זה מסור לחכמים ולנבונים ולא לצעירים ולקטנים כמוני עם כל זה לא אוכל להשיב פני החכם השואל ריקם ולשלח אותו בלתי תשובה ולכן אבטל דעתי הקלושה מפני דעתו הרחבה ורצוני מפני רצונו הטוב ולא אעזוב לחפש ולעיין כפי קוצר שכלי בגמרא ובדברי הפוסקים עד היכן שידי יד כהה מגעת כי בודאי אי אפשר שלא ימצא שם ראייה או דבר הדומ' לנדון דידן ומתוך כך יצא הדין לאמיתו וההוראה כדינו וההלכה כמשפטו אבל קודם כל  דברי וראשית כל בכורי כל אשאל מאל עליון יפתח רוחי ושכלי להשיב שואלי:
תנינן בבבא קמא פרק הגוזל עצים דף צ"ו ע"ב משנה זה לשונה גזל מטבע ונפסל תרומה ונטמאת חמץ ועבר עליו הפסח בהמה ונתעבדה בה עבירה או שנפסלה מעל גבי המזבח או שהיתה יוצאה ליסקל אומר לו הרי שלך לפניך עד כאן לשון המשנה:
ופירש"י ז"ל ונעבדה בה עבירה נרבעת או נעבדה פסולה לקרבן כדתניא בשור שנגח ד' וה' שנפסלה מעל גבי המזבח. במום שאין ניכר בדוקין שבעין: פטורין דכל בהמות לאו למזבח קיימי עד כאן לשון רש"י ז"ל:
שמעינן מהאי משנה דכל הגוזל דבר מחבירו  הן כלי הן חפץ הן פירות או בהמה והן בעין אינו חייב לשלם לנגזל כלום אלא אומר הגזלן לנגזל הרי שלך לפניך קח ולך ואפילו שעכשיו אין שוה כמו שהיה שוה מקודם או שאינו שוה כלום כגון מטבע ונפסל תרומה ונטמאת חמץ ועבר עליו הפסח אפילו הכי כיון שהגזלן לא גרם ההפסד אלא ההפסד והנזק בא מאיליו אין לו כח ויכולת לנגזל לתבוע ממנו כלום ולכוף אותו לשלם כי יכול לומר  לו הגזלן אני לא גרמתי הנזק ומזלך גרם ואל תעלה על דעתך לומר הן אמת כך נראה מן הגמרא אבל אין הלכה כן לפי שלא מצאנו שום פוסק שפסק כן זה אינו דכל גדולי עולם ועמודי ההורא' פסקו כאותה משנה ובכללם הנשר הגדול הרי"ף ז"ל שכן כתב גזל מטבע ונפסל תרומה ונטמאת חמץ ועבר עליו הפסח וכו' אומר לו הרי שלך לפניך עד כאן לשון הרי"ף ז"ל הרי בהדיא שהרי"ף ז"ל סובר כמו שכתבנו עיין דבריו ותמצא נחת רוח לנפשך:
והרמב"ם נמי פסק כן שכן כתב בהלכות גזלה ואבדה פרק ג' הלכה ד' גזל בהמה והזקינה או כחשה כחש שאינו יכול לחזור כגון חלאים שאין להם רפואת תעלה או שגזל מטבע ונסדק או פסלו המלך או שגזל פירות והרקיבו כולן או שגזל יין והחמיץ הרי זה כמי שגזל כלי ושברו ומשלם כשעת הגזיל' אבל אם גזל בהמות וכחשו כחש שאפשר לחזור או. שגזל עבדים והזקינו או שגזל מטבע ונפסל במדינה זו והרי הוא יוצא במדינה אחרת או שגזל פירות והרקיבו מקצתם או תרומה ונטמאת או שגזל חמץ ועבר עליו הפסח או בהמה ונעבדה בה עבירה או נפסלה מליקרב או שהיתה יוצאה להסקל אומר לו הרי שלך לפניך ומחזיר אותה בעצמה עד כאן לשון הרמב"ם ז"ל:
וכתב עליו הרב המגיד ז"ל גזל בהמה והזקינה וכו' במשנה בהגוזל מפורש: או כחשה וכו' מפורש בגמרא: או שגזל מטבע וכו' מפורש בגמרא: או פסלו המלך בגמרא מחלוקת ופסק כרב יהודה: או שגזל פירות והרקיבו כולן מפורש בגמרא ודווקא כולן כדאיתא בגמרא וכמו שכתב רבינו בסמוך: אבל אם גזל בהמות וכו' מפורש בגמרא: או שגזל עבדים וכו' טעם העבדי' מפני שדינן כדין הקרקע שאינה נגזלת והכי פסק רב בגמרא וכן עיקר וכבר כתבו המפרשים דבכל דין תורה דינם כקרקע או שגזל מטבע משנה שם: והרקיבו מקצתם מפורש בגמרא: תרומה ונטמאת וכו' גזל חמץ ועבר וכו' מפורש במשנה: בהמה שנעבדה בה עבירה וכו' פירוש שנרבעה ופסולה לקרב על גבי המזבח או שנפסלה על ידי מום: ומה שכתב או שהיתה יוצאה וכו' מפורש במשנה: עד כאן לשון הרב המגיד משנה ז"ל:
והרא"ש נמי הלך בשיטת הרי"ף והרמב"ם ז"ל כיון שמצאנו שהביא המשנה כלשונה שכן כתב בפסקיו ז"ל גזל מטבע ונפסל תרומה ונטמאת חמץ ועבר עליו הפסח וכו' אומר  לו הרי שלך לפניך עד כאן לשון הרא"ש ז"ל:
גם רבינו יעקב בעל הטורים הלך בדרך זו ונמשך אחרי הני אשלי רברבי שכבר כתבנו דעתם וסברתם שכן כתב בטור חשן משפט סימן שס"ג ז"ל גזל פרה והזקינה או כחשה כחש שאינו חוזר או יין והחמיץ או פירות והרקיבו כולן הוי כמו שגזל כלי ושברו שמשלם כשעת הגזילה אבל אם כחשה הפרה כחש שיכול לחזור או לא הרקיבו כל הפירות אלא מקצתן או גזל חמץ ועבר עליו הפסח אומר לו והרי שלך לפניך במה דברים אמורים שהוא בעין אבל אם נאבד אחר שנאסר בהנאה חייב להחזיר לו דמיהם כשעת הגזילה עד כאן לשון הרב בעל הטורים ז"ל:
וכתב עליו הרב בית יוסף ז"ל מה שכתב רבינו גזל פרה והזקינה או כחשה כחש שאינו חוזר או יין והחמיץ או פירות והרקיבו כולן הוי כמו שגזל כלי ושברו שמשלם כשעת הגזילה אבל אם כחשה הפרה כחש שיכול לחזור או לא הרקיבו כל הפירות אלא מקצתן או גזל חמץ ועבר עליו הפסח אומר לו הרי שלך לפניך הכל משנה וגמרא בפרק הגוזל עצים עד כאן לשונו:
ומרן בשולחנו הטהור סבר נמי ככל הני גאונים ורבנים שכבר כתבנו דבריהם ולא מצאנו מחלוקת וחילוק ביניהם שכן כתב בחשן משפט סימן שס"ג סעיף א' ז"ל גזל בהמה והזקינה או כחשה כחש שאינו יכול לחזור כגון חלאים שאין להם רפואות תעלה או שגזל מטבע ונסדק או פסלו המלך או שגזל פירות והרקיבו כולם או שגזל יין והחמיץ הרי זה כמי שגזל כלי ושברו ומשלם כשעת הגזלה אבל אם גזל בהמו' וכחשו כחש שאפשר לחזור או שגזל עבדים והזקינו או שגזל מטבע ונפסל במדינה זו והרי הוא יוצא במדינה אחרת או שגזל פירו' והרקיבו מקצתם או תרומה ונטמאת או שגזל חמץ ועבר עליו הפסח או בהמה ונעבדה בה עבירה או נפסלה מליקרב או שהיתה יונאת ליסקל אומר לו הרי שלך לפניך ומחזיר אותה בעצמה עד כאן לשון הרב ז"ל:
גמרינן וסלקינן מכל הני רבוותא שכלם מתנבאים בסיגנון אחד ואין חילוק ומחלוקת ביניהם בעיקר הדין אלא אדרבה כולם דעתם שוה לטובה שכל הגוזל דבר מחבירו והוא בעין ורוצה להחזיר את הדבר הגזול אינו צריך לשלם כלום אלא אומר לנגזל הרי שלך לפניך קח ולך ואפילו שבשעת החזרה אינו שוה כלום כגון מטבע שנפסל תרומה ונטמאת חמץ ועבר עליו הפסח און לנגזל שום תביעה עליו כיון שאין הנזק וההפסד בא מחמת הגזלן אלא מאליו וממילא בא הנזק פטור מלשלם ויכול לומר לו אני לא גרמתי לך הפסד דאטו בשביל שהיה המטבע ברשותי פסלו המלך אילו היה ברשותך נמי היה פוסלו והתרומה נמי אני לא טמאתי אותה מאיליה נטמאה שכן משמע לשון ונטמאת והחמץ שעבר עליו הפסח התורה אסרתו או אליבא דמאן רבנן אסרוהו וכיון שכן אין אני גרמא בנזקין אבל אם הנזק וההפסד בא מחמת הגזלן אינו יכול לומר לו הרי שלך לפניך אלא משלם לו כשעת הגזילה:
ואכתי עדיין צריכין אנו למודעי דהא דאמרינן גזל מטבע ונפסל אומר לו הרי שלך לפניך אינו אליבא דכולי עלמא לפי שהוא מחלוקת בין הרא"ש והרמב"ם דהרא"ש והרבה פוסקים סוברים לא שנא פסלתו מלכות לא שנא פסלתו מדינה זו ויוצא במדינה אחרת כיון שנפסל יכול לומר לו הרי שלך לפני אבל הרמב"ם וסיעת מרחמוהי סוברים דדווקא פסלתו מדינה זו ויוצא במדינה אחרת יכול לומר לו הרי שלך לפניך אבל פסלתו מלכות דאינו יוצא כלל בכל מדינות המלך אינו יכול לומר לו הרי שלך לפניך וצריך לשלם לו כשעת הגזילה כיון דעכשיו אינו שוה כלום ואם כן אליבא דהרמב"ם קשיא לן מאי שנא גזל מטבע ופסלתו מלכות בכל מדינו' המלך דאינו יכול לומר  לו הרי שלך לפניך אלא משלם כשעת הגזילה משום  שעכשיו אינו שוה כלום גזל תרומה ונטמאת או חמץ ועבר עליו הפסח נמי אינו שוה כלום ואפילו הכי אינו משלם כשעת הגזילה אלא אומר לו הרי שלך לפניך ומה הפרש יש בין זה לזה כבר הרגיש קושיא זאת בעל מאירת עינים ז"ל והשיב דיש חילוק גדול ביניהם וז"ל הטעם דאלו דהיינו תרומה וחמץ אף שנפסלו אצל הגזלן לגמרי מכל מקום תבואת תרומה ולחם חמץ לא נשתנה משאר תבואות ולחמין והרי הן כמו שהיו בשעת הגזילה וכמו שהן עכשיו שאר תבואות ולחמין משום הכי מני אמר ליה הרי שלך לפניך מה שאין כן בפוסלתו מלכו' כיון דצורת מטבע זו אינה יצאה כלל בכל מדינות המלך ונטבעה צורה אחרת במקומה הרי ניכר הפסידה והזיקה עיין דבריו בשלחן ערוך חלק רביעי סימן שס"ג סעיף א' ותמצא מנוח לנפשך:
ואחרי הודיע אלדים אותנו את כל זאת אבוא להשיב את שאלת החכם השואל ששאל מי משניהם יצא זכאי בדינו השוכר או המשכיר והנראה לעניות דעתי שאין טענת המשכיר טענה ואין לו על השוכר שום תביעה כי בדין עכב השוכר הפתקא בידו שסמך על הליס"טה כ"ד כתיבת יד ואף המשכיר חזינן שסמך עליה שאם לא כן היה מכריח את השוכר להשיב לו את הפתקא בזמנו והוא לא עשה כן מפני שסמך נמי על הליס"טה כ"ד וראה שיצא הנו"מירו בכך וכך ושכל מה שינא עליו היה של השוכר כמשפט ועל כן מה שטוען השוכר כי בדין עכבתי הפתק' ואני לא גרמתי לך הנז' הא לך שטרך הדין עמו ואל תחשוב בלבך ותדמה במחשבתך כי הטענות הללו שטוען השוכר הן טענות חלושות ורעועות ואין לסמוך עליהן אין הדבר כן כל מה שטוען יכולין אנו ללמוד מהגמר' ומגדולי הפוסקי' שמהם יצא תורה ועליהם אנו סומכים ואם תשאל ותאמר היכן מצאנו בגמר' ובדברי הפוסקים שהדין עם השוכר הלא ראית מה שכתבנו שמי שגזל מטבע ונפסל תרומה ונטמאת חמץ ועבר עליו הפסח אומר לו הרי שלך לפניך דהשתא ומה הכא דמעיקרא באיסורא באה לידו ואפי' הכי יכול לומר  לו הרי שלך לפניך בנדון דידן דמעיקרא בהתירא באה לידו והוא לא גרם הנזק כל שכן וקל וחומר שיכול לומר לו הרי שלך לפניך קח ולך ואם כן אין המשכיר יכול לתבוע אלא מה ששוה השטר חלק והשוכר יצא זכאי בדינו זה נראה לקוצר דעתי:
זהו מה שהעלתה מצודתי ומה שהשגתי כפי קוצר שכלי אבל עם כל זה איננו שוה לי כיון שאין אני יודע אם יסכים עמי המורה היושב על כסא המלוכה כי לו נאה להורות שיחיה עד כי יבוא ינון אמן:
תם ונשלם בראש חדש אדר בערב שבת קדש שנת התקנ"ח ליצירה:
אלה דברי הצעיר יעקב די שלמה די מיזה:
בבית ובדפוס אלמנה עם יתמי המנוח כהר"ר יוסף פרופס כ"ץ ז"ל
דירתו ברחוב שטרויא מאריק עש זיבנטי הויז פון דיא נייאי גאס