הקדמה
הנה בשמים עדי ושהדי במרומים כי מיום אשר נודע לי מה שהסכימו הקצינים הרמים והנשאים הלא הם פרנסי קהל ותברה עם זקני העדה תלתא תלתא מחד קינא בעסק הפסקים ובהני שמעתתא דבעיא צילותא כיומא דאסתנא. ולי חסורי מחסרא והכי קטני כמוני היום אף שלפי לא גליתי. ללבי גליתי. כי באלה לא נסיתי וידעתי ביני ני ידעתי את מך ערכי ומצבי כי בער אנכי מאיש ולא בינת אדם לי, נבהלתי והשתוממתי. וארכבותי דא לדא נקשן ונרתעתי. דמאן אנא דלביש חדא כי לא מזה אנכי ולא בן מזה אשר מימי אזה להכניס ראשי בין תלמידי בית המדרש הזה. כי יראתי שמא ירוצו את גולגלתי. כי טליא אנא בין רברביא וכגדיא בין אריותא ואף כי כל ימי גדלתי בין החכמים לא היו כולם נחמדים כי לא שמשתי אותם כל צרכי ובכל העתים ותבל על דאבדין ולא משתכחין
אבל עתה אפר נדבה רוחם והעירו ישרי לב נשיאי העדה קריאי מועד אנשי שם פרנסים יועצים ממונים אמונים לתקן את גן ה' של עץ החיים להקים דגל התורה וללומדים. ועשו אותה מדורים מדורים. תחתיים שניים ושלישים ושמו עיניהם בי להיות מן המדרגה העליונה. מן בני העליה לעשות שאלה ולשוב תשובה ואינני ארי ונעשתי שו"אל ומשיב לברר את ההלכה ככברה ולהוציא סולת מנופה בשלש עשרה נפה מאן עייל בר נפחא כמוני היום משולל וחסר דעת ודרך תבונה נעלמה מעיני לבוא עד הלום לה רות מדעת עם כל זאת אמרתי ואל לבי דברתי אם אין אני לי מי לי כי עוד יש לי רוחי בקרבי ות לי יש כח בידי ובכן התגברתי וקן קולמוסי אחזתי. ואת כתנת העצלות מעלי פשטתי. ואסור את מסוה הבושה מעלי ואהיה עז כנמר לעמוד על הפרק בפרשת דרכי הגיורא להשיב לשואלי דבר ואם פעם אפול פעם אתגבר. כי התנבלת בהתנשא ואם זמות יד לפה:
עוד הכל על כתפי וקודם כל דברי אשא עיני וכפי לאל שוכן מעונה. ואתן לו תודה ותהלה על כל הטובה אשר עמי עשה להחיות את נפשי ואת כל המסתופפים בצל קורתי. ואם העלוני של המעלה הזאת הרמה והגדולה. לא אהיה לבי גס בהוראה. כי יודע אני מדרגתי השפל וקוצר עיוני הקלוש והאפל. ועל ה' אשליך יהבי: ובו בטחתי כי אהיה עם פי. ואל אכשל בלשוני ובמעני וידריכני בדרך ישרה להגיע אל מחוז חפצי ואלכה לי אל הגדולים הפרנסים המפורסמים. כי לא אהיה להם כפוי טובה חסדיהם אזכרם. ולא אשכחם מהטוב אשר גמלוני לא בזכות שיש בידי כי אם על רוב מידותיהם הטובות הישרות והנכונות אשר השתדלו בכל עוז ותעצומות לבקש מאת כל איש ואיש אשר ידבם לבם. שיזילו זהב פרוים מן כיסם. כי"ס כי"ס קריא במסירה ועידי חתימה ביד כל אדם יחתום ויהיה להם מן המלך מלכו של עולם תגמול ויתרון. הטיב ה' לטובים ולגבירים. מהדרין מן המהדרין ולכולם אקוד ואשתחוה קידה חמש מאות על ברכים והשתחויה בפישוט ידים ורגלים ישלם ה' פעלם ומשכורתם תהיה שלמה ימלא ה' כל משאלות לבם לטובה ועל רום ההצלחות ישיבם ויציבם. אתה ה' ולעולם ועד תטהרם:
ואני אנא אני בא ואל מי מקדושים אפנה תחילה להקריב שי למורא. כי אם למלך ואל שר הצבא אשר ריחו נודף כאפרסמון. קנה וקנמון הדעת והתבונה לבשוהו כשריון. מושלם בשלמות המדות בכל מעלה וכשרון ועל כל בני גילו לו שבת ויתרון מוליך ומביא מעלה ומוריד ומפייס בלשון. כל מה שעשה עשוי ולעולם רוח חכמים נוחה הימנו יום אחרון כיום ראשון גדול הדור מופלג בתורה ובחכמה בלי מגרעת וחסרון. ה"ה מרנא ורבנא ה' יקים את יצחק ברייתו אב'ן דנ"א אב השתיה ולא מאסוה בו"נים והיתה לראש פינה שינרא תקיפה אשר לפני עומק עיונו ולפלפולו מי יעמוד לנצוח. מפרק הרים ומשבר סלעים וזה שהוא סוגר מי יוכל לכמות ובשעה שהוא מדבר הוא כמעיין המתגבר ומעשה ידיו להתפאר. עליו יציץ נזרו ויהי אלקיו עמו וימצא טוב וירום הודו:
ואחר כל זאת אפנה לאוהבי ורעי הנעימים. אשר מאריות גברו ועזים כנמרים לעשות רצון אביהם השוכן בשמי מרומים לשלול שלל ולבוז בו ביזת ים התלמוד והפירושים ולשוט בעיונם בנהר דיעה דרדיפי מיא. של ספרי הפוסקים הראשונים והאחרונים אשר מפיהם אנחנו חיים והם חכמים ונבונים מדברים בכל לשון ובכל מקום בטעמים ובפילפולים והם האיתנים מוסדי אר"ש אשר הבית נשען עליהם והשומע חכמתם מיד בשעא חדא משתומם. ושומעם הולך בכל העולם אשר לבם כבריא אולם מראיהם כמראות אלקים ותהי לי חזותם. בהביטי בזוהר תמונתם ולי מה יקרו כיקר כרים כפרים עם נדרים ואען ואומר את אחי אני מבקש בתחינה. ואשאל מהם ברב חינא ורב חסדא. שאחד באחד יגשו הגשה למלחמה במלתמת חיבה של תורה ואל יבאו בערבוביא שלא כדת וכהלכה ואם כה תעשו לכם תהיה התועלת ואני לא אהיה למגרעת ולפרנסים: העטרת ולקהל הקדוש הזה התפארת: