שאלה לה ראובן היה סוחר גדול ועשיר והיה מקיף לשאר הסוחרים הרבה מיני סחורות ואבנים טובות ומרגליות ונפטר ראובן לב"ע וחלי"ש ויורשיו הוציאו כל השטרות שהיו לו על שאר הסוחרים וכולם שלמו בלי תרעומות חוץ משמעון שלא רצה לשלם ובאו עמו לדין והוציאו עליו שטר עשוי כדת וכהלכה ורוצים שישלם להם ושמעון טוען שכבר פרע שטר זה לראובן עצמו ואחד מהיורשים טוען שהוא היה תמיד עם מורישו וכותב כל הקפותיו ויודע שמקצת חוב זה פרוע וכן נמצא כתוב על פנקסו וששמעון קבל שובר מזה המקצת שפרע ואם איתא שפרע הכל היה נמצא כתוב גם כן על פנקסו שפרע הכל שהוא היה איש תם וישר ירא אלקים וסר מרע והיה מעלה הכל על ספרו וכשהיה נפרע מאיזה חוב היה מחזירו ללוה תכף ומיד משום אל תשכין באוהליך עולה ואם איתה ששמעון פרע לא היה שטר זה נמצא בין שטרות ראובן ושמעון טוען שכבר פרע והיה לו שובר מכל החוב ונאבד ממנו יוציא משפטם לאור ומה"תמש:
תשובה גרסינן במסכת שבועות בפרק שבועת הדיינין אמר רב פפא האי מאן מאפיק שטרא על חבריה ואמר ליה שטרא פריעא הוא אמרינן ליה לאו כל כמינך זיל שלים ואי אמר לישתבע לי אמרינן ליה אישתבע ליה אמר ליה רב אחא בריה דרבא לרב אשי וכי מה בין זה לפוגם שטרו אין התם אף על גב דלא טעין איהו טענינן ליה אנן הכא אמרינן ליה זיל שלים ליה ואי טעין ואמר אישתבע לי אמרינן ליה זיל אישתבע ליה ואי צורבא מרבנן הוא לא משביעינן ליה ובאר רש"י אישתבע לי דלא פרעתיך: וכי מה בין זה שלא פגם שטרו לפגם שטרו דתנן כתובות דף צ"ו הפגמת כתובתה לא תפרע אלא בשבועה כיצד היתה כתובתה אלף זוז והוא אמר התקבלת כתובתיך והיא אומרת לא התקבלתי אלא מנה הואיל ומוד' במנה פוגמת את שטר כתובתה ולא תפרע השאר אלא בשבועה דליכא למיסמיך טו אשטרא דאיכא למימר טפי קבלה והשתא דאמרי' משבעין לו מה יפה כחו מאם פגם את שטרו: התם. גבי פגם את שטרו אע"ג דלא טעין ליה אישתבע לי אלא אומר פרעתיך טענינן ליה אנן ואמרינן בעל השטר השבע עכ"ל:
והנה דברי רב פפא המחייב שבועה למלוה אם הלוה טוען כן נראים בתחלת העיון סותרי' משא ומתן התלמוד בסוף פרק כל הנשבעין שהנה שואל שם על מאמר המשנה וכן היתומים לא יפרעו אלא בשבועה ממאן אלימא מלוה אבוהון שקיל בלא שבועה ואינהו בשבועה ה"ק וכן היתומי' מן היתומים לא יפרעו אלא בשבועה הרי שהמקשה החליט המאמר שאבי היתומים שהוא המלוה יטול ממונו בזולת שבועה כלל גם המשיב נראה שכן דעתו מאחר שהוציא דברי המשנה ממשמעם בסבת קושי השואל וביארם שבאו יורשי המלוה להפרע מיורשי הלוה ואם כנים דברי רב פפא לא היה מקום לקושית השואל ולא לתשובת המשיב כי דברי המשנה יבוארו כפי מה שנראה משפטם שהיתומים לא יפרעו מהלוה כי אם בשבועה שהרי אביהם אם היה קיים היה לו לישבע אם הלוה יטעון כן וכמאמר רב פפא וכבר העיר בזה הרב המגיד שכתב בפרק שבעה עשר מהלכות מלוה ולוה על דברי הרמב"ם שם וז"ל מלו' שמת ובא היורש לתבוע את הלוה בשטר שעלו פרעתי לאביך והיורש אומר איני יודע אומרי' לו עמוד ושלם לו אמר ישבע לי הרי זה נשבע בנקיטת חפץ שלו פקדנו אבא על ידי אחר ושלא אמר לנו אבא בפיו ושלא מצינו בין שטרותיו של אבא ששטר זה פרוע וגובה עכ"ל ואם תשאל למה לא העמידו משנתינו בבאין ליפרע מן הלוה עצמו ובשטוען ישבעו לי נראה לי שלשון המשנה הכריח שהכונה היה שלא יפרע אלא בשבועה ואע"ג דלא קא טעין אידך דהא דומיא דפוגמת כתובת' ודומיא דשבועת הבא ליפרע מן המשועבדין ומנכסי יתומי' קתני לה כדאיתא התם כשם שאמרו הפוגמת וכו' ומה שבועת אלו אע"ג דלא טעני לישתבעו אף שבוע' זו דיתומים הבאים לפרע היא אף על גב דלא טעני אינך וא"א אלא בבאים ליפרע מיתומים אחרים דהתם משתבעי אע"ג דלא טעני אינך וזה נראה לי פשוט שלא כדברי בעל העיטור ז"ל שהיה מוכיח מכן דלא שקלי בשבועת היורשים והוא דבר של תימה עכ"ד ודברים נכוחים הם:
והנראה לנו בזה והוא יותר נאות לדעתינו שלשון המשנה על דרך שלילה שהיתומים לא יפרעו אלא בשבועה הכריח לבעלי התלמוד להעמידה ביתומים שבאו ליפרע מן היתומים ולא בבאו ליפרע מהלוה ובטוען ישבעו לי כי השבועה על דרך זה היא אפשרית לבד ותלויי' ברצון הלוה ואולם אומרו לא יפרעו אלא בשבועה הוא מורה שאי אפשר הפרעון בזולת שבועה וזה לא ישוער בבאים ליפרע מהלוה ולזה העמידו המשנה בבאים ליפרע מיתומים ואולם לפי האמת יש שבוע' למלוה אם הלוה יטעון כך וכמאמר רב פפא וכן פסק הרמ"בם בפרק ארבעה עשר מהלכות מלוה ולוה הלכה ב' וז"ל התובע את חבירו לפרעו וטען הלוה שפרע שטר זה או מקצתו ובעל השטר אומר לא פרעת כלום אומרין לו שלם לו טוען הלוה ואמר ישבע לי שלא פרעתיו ויטול משביעין אותו בנקיטת חפץ שלא פרע כלום או שלא פרעו אלא כך וכך ואחר כך יטול ואם היה המלוה תלמיד חכם אין נזקקין לשבועתו עכ"ל:
ואולם על ענין פוגם שטרו שהזכרנו למעלה כתב הטור בחשן משפט סי' פ"ד הפוגם את שטרו לא יפרע אלא בשבועה אף על פי שלא טען הלוה השבע לי כיצד הרי ששטרו היה אלף זוז וטוען הלוה פרוע כולו והמלוה אומר לא נפרעתי אלא מקצתו לא יפרע השאר אלא בשבועה כעין של תורה אפילו היו עדים בשעת הפרעון או שכתב לו שובר במה שפרע ולא אמרינן אי איתא דפרע טפי בעדי' הוה פרע ליה כדפרעיה מעיקרא או כותב לו שובר דשמא נזדמן לו מעיקרא לפורעו בעדים או בשובר ואח"כ פרעו בינו לבינו ואפילו דקדק לצרף חשבונו אפילו בפחות משוה פרוטה ולא אמרינן כיון שדקדק כולי האי ודאי קושטא קאמר במה דברים אמורים כשאין בו נאמנות אבל יש בו נאמנות אע"פי שלא פירש בין בכולו בין במקצתו אלא האמינו סתם נאמן ונוטל בלא שבועה עכ"ד:
והרמ"בם כתב בפרק שבעה עשר מהלכות מלוה ולוה הלכה ה' אין דנין מדין זה לכל כדומה לו אלא הרי הפוגם את שטרו ומת אף על פי שאינו גובה אלא בשבועה הרי בניו נשבעין שלא פקדנו אבא ולא צונו אבא ולא מצינו בין שטרותיו של אבא שכל השטר הוה פרוע וגובין את שאר השטר בין מן המלוה בין מיורשיו עכ"ל וכן פסק הרב בית יוסף בשולחנו חשן המשפט סי' ק"ח:
והנה הוצרכתי להעתיק דברי החכמים האלה בעבור שבהם תמצא מענה לדברי השואל שהרי שטר החוב שהוציאו יורשי ראובן על שמעון הוא שטר שנפגם ולכן נראה בתכלית הבירור שבשבועת שלא פקדנו אבא ישלם להם שמעון מה שנשאר מן החוב הן אמת שהשטר הזה לא פגמו ראובן כי אם יורשיו שהרי לא באו לדין בעודנו חי וכתב בעל התרומות בשער שני חלק א' בשם הירושלמי שאם פגמו בנו לא ישבע שתקנה היא שהתקינו בו התקינו בבנו לא התקינו אמנם מלבד שהבאים אחריו לא הלכו בדרכיו שהרי הטו"ר לא הזכיר חלוק זה גם הרב בית יוסף לא העלהו בשולחנו לענין דין התשלום לא מעלה ולא מוריד שהרי כבר כתבנו למעלה שאין הבדל בין פוגם שטרו לשאר מלוה כי אם טענת הלוה שבפוגם בזולת טענתו ישבע המלוה או יורשיו שבועה הראויה להם וזה בלי ספק הבנת דברי בעל התרומו' באמרו פגמו בנו לא ישבע ר"ל בזולת טענת הלוה אלא כשאר כל מלוה או יורשיו שהוציאו שטר חוב על הלוה שישלם להם החוב בלי שבועה אם לא מטענה מצד הלוה להשביעו ולזה בנושא שלנו אם לא נחשוב השטר חוב של ראובן פגום כדעת בעל התרומות אלא שהיה ככל שטר בעלמא מ"מ חייב שמעון לשלם שאר השטר והיורשים ישבעו שבועה שלא פקדנו אם יטעון הלוה כן ואם פוגם הוא לא ירצה ליורשים ליפרע משמעון בזולת שבועה אף שלא יטעון הלוה ומאחר שלכל הדעות חייב שמעון לשלם השטר יהיה באופן שיהיה אין לנו להאריך בזה יותר:
נשלם ונגמר ביום שנכפל בו כי טוב כ"ג לחדש אדר שני שנת התקנא ליצירה:
נאם הצעיר יעקב די טוואר
בבית ובדפוס יתמי המנוח כהר"ר יעקב פרופס כ"ץ זצ"ל
דירתם ברחוב שטרויא מאריק עש זיבנטי הויז פון דיא נייאי גאס