שאלה כא ראובן נשתתף עם שמעון במשא ומתן וממעות שהיו לו מזומנים הכניס לכיס של שמעון למחצית שכר לשליש או לרביע אחר ימים ושנים נפלה מחלוקת וקטטה ביניהם עד שנתפרדה החבילה והחזיר שמעון לראובן סך מה ממעותיו כפי אומד דעתו מבלי חשבון ובלי ראיה ונשארו השטרות והפנקסים מוחזקים ביד שמעון הרבה שנים שלא תבעו זה לזה לבא לחשבון. ויהי היום התחיל ראובן לערער נגד שמעון. ובתוך התביעות שתבע ממנו היה העיקר על פירות מקצת מעותיו שנשארו בידו שהפסיד כל השנים שעברו השתא מבעיא לן מה יהיה משפט שמעון אם שורת הדין מחייבת עליו לתת לראובן פירות מעותיו שהיו מוחזקים בידו כל אותם השנים שלא באו לחשבון או לא. ששמעון טוען. דין ודברים אין לי עמך שכבר נסתלקתי מן השותפות והראיה שחזרתי  לך מקצת מעותיך והשאר שאני חייב ליתן אין לך פירות מהם: משום דהוי ריבית קצוצה וראובן טוען עדין טוען שותפי אתה ונשאר לי אצלך כך וכך. וכל זמן שלא באנו לחשבון ועכבת ברשותך מעותי נתחייבת לי פירות כפי הריוח של כל אלו השנים ואין כאן ריבית יורנו המורה הדין עם מי ומאת ה' תהיה משכורתו שלמה:
תשובה הנה היום באתי בתוך הבאים בשורה לספוד לצר"ה ולבכותה על האי שופרא דבלה בארעא ומרגניתא טבא אשר ממנו חסרה ה"ה מ"ו מעלת החכם השלם בוצינא דנהורא עטרת ראשנו ותפארת עדת ישראל אשר על שכמו היתה המשרה המנורה הטהורה. אשר לעולמו אב"ד זיוה הודה והדרה. הרב המובהק כמוהר"ש שלם זלל"ה תיק ונרתיק התורה כי מיום שנלקח ארון האלדים וכתרה נשארנו כשה פזורה: כי הוסר התמיד ומזבח כפרת ונשארה התורה גלמודה בהעדר הארי שבחבורה ומי ינחמנו מאבלנו להעמיד תלתודנו באמיתה של תורה בישוב המשנה ובפלפול הגמרא לולה הברכה אשר השאיר לנו כמעט למגן ולמשגב לעתות בצרה ה"ה חיבוריו הנעימים אשר בהם מדריך את העם בדרך ישרה. ושפתותיו יהיו דובבות בקבר במוסריו הנחמדים אשר בדברי שלמה מוכיח את העם בשפה ברורה ובזאת חוקת התורה במשפטיו הישרי' אשר בס' שונה הלכות נגזרים להראות חכמתו הנפלאה ובקיאותו בפוסקים אשר לו זרוע עם גבורה ובדרישה וחקירה אשר חקר ודרש בלב שלם כל הסברות החלוקות אשר בהלכות הרמב"ם נמצאי' בספרי' להקל למעיין לברר הסבר' האמיתית והישרה. ומה לי לספר עוד בשבחיו להיותם כ"כ מרובים ולשוני קצרה לכן גמרתי בדעתי לשים יד על קץ טל שאר המעלות הנמצאים על האי נפש יקרה בהיות שכבר נפשו הטהורה. בצרור החיים צרורה כי זו תורה וזו שכרה:
ואבא היום אל העין עין משפט היא קד"ש להשיב לשואלי דבר בקצרה. אשר נשאלתי לידע מה יהיה משפט השותפות הנז"ל בשאלה ואען ואומר כי דברי החכם השואל הם סתומים כי לא פירש איך מעיקרא נשתתפו ראובן ושמעון השותפות הנז"ל אם ראובן לבדו הכניס מעותיו לכיס של שמעון כדי שיתעסק שמעון לבדו בהם. ושהריוח יהיה למחצית שכר לשליש או לרביע או אם רצינו לומר שג"כ שמעון הכניס מעותיו בכיסו והתנו ביניהם ששמעון לבדו יתעסק בהם ושיחלוקו הריוח כפי תנאם:
והנה באיזה אופן מב' מיני שותפות הנז"ל כל זמן שלא התנה ראובן לשלם לשמעון איזה סך בשכר עמלו וטרחו שותפות כזה מעיקרא הוא כנגד הדין דאיכא ביה איסור אבק רבית כאשר הסכימו כל הפוסקים ז"ל שכל הנותן עיסקא לחבירו למחצית שכר וכו'. ולא התנה עמו לשלם לו איזה סך לשכר עמלו וטרחו כפועל בטל. שהרי הוא נכשל בעון רבית החמור. אשר בעו"ה בעון הזה נכשלים המון העם שאינם יודעים להבחין מה שהוא אסור ומה שהוא מותר ושותפות כזה נעשה להם כהיתר שסוגרים שכל שהוא דרך שותפות דלא הוו רבית וה' יצילנו מחומר איסור כזה ומענשו הגדול כדאמרו רז"ל. שכל הנושא ונותן ברבית. כל נכסיו נמסרין למלכות ושהוא עון פלילי כאילו כפר ביציאת מצרים ובאלדי ישראל ב"מ ואע"ג שמדאורייתא אין רבית אלא כשהוא בדרך הלואה מ"מ שותפות כזה איסור רבית דרבנן מיהא איכא וכדכתב הרמב"ם ז"ל. טל ב' מיני שותפות הנז"ל בין כשנשתתפו והמעות הוא מא' מהם לבד. והב' מתעסק בהם ובין כשהמעות הוא של שניהם והא' מתעסק בהם שעל כל פנים הוא אבק רבית: כל זמן שלא התנו לתת למתעסק שכר טרחו כפועל בטל וכו'. שכן כתב בריש פ"ו מהלכות שלוחין ושותפין וז"ל ב' שהם נושאים ונותנים בממון השותפות אעפ"י שהממון של א' מהם: הרי זה נקרא שותפות ואם פחתו או הותירו הרי הוא לאמצע ויש להם להתנות בשכר ובהפסד כל מה שירצו כמו שביארנו אבל אם היה האחר בלבד הוא הנושא והנותן בממון השתוף אעפ"י שהממון הוא משניהם הרי זו השותפות נקרא עסק. אה הנושא והנותן: נקרא מתעסק שהרי הוא לבדו מתעסק במשא ובמתן ושותפו שאינו נושא ונותן נקרא בעל המעות ותיקנו חכמים שכל הנותן מעות לחבירו. להתעסק בהם. שיהיה חצי הממון בתורת הלואה והוי המתעסק חייב באחריותו אעפ"י שאבד באונס והחצי האחר בתורת פיקדון. והרי הוא באחריות בעל המעות ואם נגנב או נאבד החצי של הפיקדון אין המתעסק חייב לשלם ולפיכך יהיה שכר זו החצי אם הרויחו של בעל המעות ולפי תקנה זו אי אפשר שיהיה השכר או ההפסד של כל הממון בשוה שאם אתה אומר כן נמצא שבטל הממון נוטל שכר חצי מעותיו. שהן פיקדון ואינו עושה כלום אלא זה המתעסק טורח לו בחצי של פיקדון. מפני מעותיו שהלוהו ונמצא שבאין לידי אבק רבית שכל הנותן עיסקא למחצית שכר וכו'. דהוי אבק רבית כל עוד שלא התנה עם שותפו המתעסק ליתן לו סך מה לשכר עמלו וטרחו. ושאם לא התנה עמו בתחילה שצריך ליתן לו שכרו כפועל בטל וכדכתיבנא:
והנה בנ"ד כיון שהח' השואל סתם דבריו ולא פירש איך נשתתפו ראובן ושמעון דנ"ד מעיקרא כדי לידע אם נשתתפו כדין וכהלכה ולא נסתפק בנדון הנז"ל כי אם לידע אם הדין עם ראובן במה שטוען שעדין שותפו של שמעון הוא. כל עוד שלא באו לחשבון אשר על כן תובע ממנו פירות מעותיו שנשארו. ביד שמעון משעה שנתפרדה החבילה עד עתה שבאו לחשבון או אם הדין עם שמעון: במה שטוען שכבר נסתלק מן השותפות הנז"ל ונתפרדה החבילה ושאין לו עוד דין ודברים עמו לענין תביעת פירות מעותיו שנשארו בידו משום דהוי רבית וכו'. וכיון דידענא שה"ה נר"ו גמיר וסביר הוא ולא נסתפק כי אם דוקא על הנז"ל בודאי שאי אפסר לפרש דברי השאלה דנ"ד כפשטה דהיינו כד פירשנוה מעיקרא שנשתתפו סתם במעות ראובן לבדו או משניהם כדי שיתעסק בהם שמעון לבדו למחצית שכר וכו' ושלא התנו ביניהם לשלם לשמעון איזה סך בעד שכר עמלו וטרחו ששותפות כנ"ל הוא על צד האיסור כדכתיבנא אלא ודאי שצריכין אנו לפרש דברי השאלה דנ"ד על צד ההיתר דהיינו שמסתמא השותפות הנז"ל מעיקרא נעשית כדת וכהלכה, אשר על כן לא נסתפק בזה ה"ה כי אם דוקא על התביעות אשר נולדו ביניהם לעת עתה אשר נשאל עליהם ולכן לא נטריח את עצמינו על החלוקא הנז"ל אם השותפות הנז"ל נעשה בהיתר או באיסור: כי דיינינן ליה להיתר ולא נא להשיב לשואל דבר כי אם דוקא על מה שנסתפק ונשאלנו עליו וזה החילי בעזרת צורי וגואלי:
עיקרא דהאי מלתא איתא במ' מציעא פפא אמר להו מאי נפקא מינה הכי אמר רב נחמן זוזי כמאן דפליגי דמי לשנה זבין חמרא בהדי הדדי. קם אידך פלג ליה בלא דעתיה דחבריה אתו לקמיה דרב פפא. אמר להו מאן פלג לך אמר ליה קא חזינא. דבתר דידי קא אתי מר. אמר רב פפא. כי האי גוונא צריך לאורועי זוזי מי שקיל טבי. ושביק חסרי חמרי כולי עלמא ידעי דאיכא דבסיסי. ואיכא דלא בסיסי גופא אחר רב נחמן זוזי כמאן דפליגי דמו הני מילי טבי וטבי תקולי ותקולי. אבל טבי ותקולי לא עכ"ל:
וכל הפוסקים זלה"ה פסקו כהאי סוגיא דרב נחמן. דזוזי כמאן דפליגי דמו: ושכל אחד מהשותפים יכול לחלוק בכל זמן שירצה ושאין חבירו יכול לעכב על ידו. וכן כתב הרמב"ם ז"ל בפ"ה מהלכות שילוחין ושותפין הלכה ט' וז"ל אחד מן השותפין שבא לחלוק שלא מדעת חבירו חולק בפני ג' ואפילו הן הדיוטות ובלבד שיהיו נאמנים ויודעים בשומא. ואם חלק לה בפחות מג'. בא עשה כלום במה דברים אמורים בפירות אבל אם היו מעות המעות כחלוקים הם. ויש לו לחלק שלא בפני ב"ד ומניח חלק חבירו בב"ד במה דברים אמורים. כשהיו המעות כולם מטבע אחד ושוין אבל אם היו מקצתן חדשים. ומקצתן ישנים ואין צריך לומר אם היו מקצתן יפות ומקצתן רעות הרי הן כפירות. ואין חולקין אותם אלא בב"ד וכו' עכ"ל ע"ש:
הרי לך בהדיא שהשותפין יכולין לחלק בכל זמן שירצו ואפילו אם ירצה אחד מהם לחלוק שלא מדעת חבירו שיכול לחלוק ואין חבירו יכול לעכב על ידו ובפרט אם לא יש להם לחלוק כי אם מעות. שיש לו לחלוק שלא בפני ב"ד בהיות שהמעות הרי הם כחלוקים וכדכתיבנא:
וממוצא דנר אתה למד במכ"ש בנ"ד שלא מבעיא שלא היתה ביניהם לחלוק כי אם דוקא מעות. אלא שמעיקרא נתרבו לחלוק ביניהם ונתפרדה החבילה וקיבל ראובן מעותיו וכמוצע בשאלה שמכח כל הני טעמי אין שום זכות לראובן בתביעתו הנז"ל ובפרט שראובן עצמו. עוד היום מודה לשמעון חבריה: שכבר קיבל המעות שנתן לו כפי אומד דעתו. ושמתחילה נתרצה לחלוק השותפות ושמה שנשאר לו ביד שמעון הוא מחמת שלא באו עדין לעשות ביניהם החשבון מחמת עיכוב ראובן עצמו. וכיון שאין להם עוד שותפות. איך יש לו פתחון פה לתבוע עכשיו פירות מאותו שאר שנשאר ביד שמעון. שהרי מלבד הא דקי"ל דזוזי כמאן דפליגי דמו אלו המעות שנשארו ביד שמעון הרי הן כפיקדון בידו. שהרי שמעון לא עיכבן בידו עד עכשיו. כי אם מחמת שראובן לא ביקשן ממנו עד היום כי לא רצא לבא בחשבון עמו עד עתה. וכיון שראובן לא תבעו עד עכשיו. איהו הוא דאפסיד אנפשיה דעליו היה מוטל לתבוע חשבונו כידוע שלעולם התובע צריך לבקש החשבון מהנתבע וכיון שכן הדין נותן. שכל מה שהרויח שמעון. מהשעה שחלקו ונתפרדה החבילה עד עכשיו שבאו לחשבון. שהכל הוא שלו. ואין לו לראובן שום חלק ונחלה ושום תביעה על הריוח הנז"ל. וצדק שמעון בטענתו באמרו שאפילו צד איסור רבית איכא בדבר וכדכתיבנא:
ובר מן א הרי מצינו שהשותף דינו כפועל דקי"ל דפועל יכול לחזור בו אפילו בחצי היום וכדכתב הרשב"א ז"ל בתשוב' אלף ונ"ו וז"ל ב' שנשתתפו בכל מה שירויחו סרי הן כשכיר זה לזה. והוה להו כשוכר את חבירו ללקט לו מציאות דקנה הלה וכל מה שירויחו הרויחו לאמצע ואם אמר לצורך עצמי זכיתי ולכך נתכוונתי אינו נאמן שאין יכול לומר לעצמי הגבהתי דכוון דשכיר הוא מן הסתם. לצורך המשכיר הוא מגביה ואם הביא ראיה. שחזר בו קודם הגבהה קנה לעצמו.. ואין לחבירו כלום.. בכל מה שהרויח מחזרה ואילך עכ"ל ע"ש:
והנה בנ"ד אין לך ראיה גדולה מזו שהרי שניהם מודים שכבר חלקו השותפות ושנתפרדה החבילה משעה שקיבל ראובן מעותיו ועכשיו בהיות שנשאר לו ביד  שמעון איזה דבר בהיות שלא רצה ראובן לבא בחשבון עמו באותו זמן. בא עכשיו לתבוע ממנו פירות מעותיו באמרו שעדין שותפו הוא ורוצה להכריחו שיתן לו חלק מהריוח שהרויח במעותיו מאותו זמן ועד הנה בודאי שמלבד שאיכא צד איסור בדברי כמו שטוען שמעון כל טענותיו ותביעותיו של ראובן על הענין הנז"ל הם הבל וריק ואת כולם ישא רוח כי אין שום ממשות בהם. ואין לו שום תביעה משמעון כי אם דוקא על מעותיו שנשארו בידו מחמת עיכוב החשבון וזה פשוט וכדכתיבנא:
ומה שטוען ראובן שאין כאן לא רבית ולא אבק רבית אין טענתו טענה. דאבק רבית מיהא איכא שהרי כפי טענותיו ותביעותיו רוצה להיות קרוב לשכר ורחוק להפסד דהגע עצמך. שנהפוך הוא ושבכל אלו השנים. משעה שהחזיר לו שמעון מעותיו עד עכשיו שבאו לחשבון היה נמצא שהפסיד שמעון סך גדול ועלה על דעתך שראובן איה מתרצה. להפסיד עמו חצי ההפסד הנ"ל בהיות שעד עתה לא באו לחשבון (שנשארו ביד שמעון סך מה ממעותיו בודאי שאנן סהדי שאם שמעון היה תובע ממנו חצי ההפסד הנ"ל. שהיה ראובן צווח ככרוכיא והיה אומר אין לי עוד שותפות עמך שמיום שקיבלתי מעותי נתפרדה החבילה ומעותי שנשארו לי בידך הרי הן כפיקדון אצלך וכו':
וכיון שכן איך עכשיו שבא לחשבון עמו לפי שראה שהרויח בכל אלו השנים.. יוכל להיות לו מצח ופתחון פה לומר עדין שותפי אתה. ושיחלוק עמו בריוח הנ"ל ושאין בזה לא רבית ולא אבק רבית דאי לא מסתפינא הייתי אומר שאפילו גזל איה בידו ולכן הדעת נוטה שאין לחוש לדבריו ולטענותיו ותביעותיו הנז"ל ומה גם כי אבק רבית מיהא הוי והדין עם שמעון וכדכתיבנא:
ולרווחא דמלתא פוק חזי מה שכתב הרב בעל לחם רב ז"ל בתשובה סי' ק' על מה שנשאל מראובן ושמעון שנשתתפו לזמן קצוב בשטר בקנין ובשבועה חמורה וכו' וקודם תשלום זמן השותפות הסכימו ביניהם לחלוק השותפות והתחילו לגבות החובות שהיו חייבים להם ולפרוע לנושים בהם ובין כך ובין כך. כל אחד ואחד היה נושא ונותן בפני עצמו וראובן ביקש משמעון. שיביא כל הריוח שבא לידו ושהוא ג"כ יביא כל הריוח שבא לידו ושיהיה הכל לאמצע עד שיחלקו כל נכסי השותפות בשלמות כי עדין יש להם סחורות ונכסים לחלוק. ועד כלותם לגבות חובותיהם. ולשלם לבעלי חובין שלהם וכו'. ושמעון טוען. שכבר אמרו בשעה שהסכימו לחלוק שמכאן והלאה כל אחד ירויח לעצמו ושהוא נתרצה בזה וראובן השיב שהריצוי הנ"ל היה בטעות בחשבו שלא יש כח בשבועה אסר להם בשטר השותפות לעכב בידם מה שהסכימו לחלוק ועוד שלא נטל קנין על זה ושמן הדין אינם יכולים להפרד מהריוח הבא ליד כל אחד מהם עד שיחלוק השותפות אכל וכל שכן הם מושבעים ועומדים לבלתי הסתר איש מרעהו מאומה כל זמן שהשטר קיים וכו' ע"כ: והרב הנז"ל הוכיח בתשובתו הנז"ל בראיות ברורות מהגמ' ומהפוסקים ז"ל שכיון שהסכימו לחלוק. שאין עוד כח ביד ראובן לעכב כנראה שם בארוכה שהאריך בדבר ובכללות דבריו כתב וז"ל בהא סלקינא ובהא נחתינא. דשמעון פטור וכו' עכ"ל:
הא קמן שכפי דברי הרב הנז"ל שהוכיח שאעפ"י שעדין לא חלקו לגמרי כל הנכסים ועדין לאו היה נשלם זמן השותפות שהיה קצוב ביניהם. ושטר השותפות עדיין היה קיים בידם. וגם היתה שבועה חמורה ביניהם וכנראה מהצעת השאלה שעם כל זה כיון שהסכימו ביניהם לחלוק אין כח ביד שום אחד מהם לחזור ולעכב וכדכתיבנא:
ומעתה תדין מינה במכ"ש וק"ו בנ"ד. שהסכימו ביניהם לחלוק ושמשהחזיר שמעון לראובן מעותיו. כפי אומד דעתו נתפרדה החבילה ולא נשאר ביניהם כי אם דוקא לבא לחשבון שנתעכב עד עתה מחמ' עיכוב ראובן שלא בא לבקש החשבון משמעון על שאר מעותיו שנשארו בידו וכו' וכדכתיבנא:
וכיון שכן איך יעלה על הדעת שעכשיו יהיה לו כח לראובן לומר לשמעון. עדין שותפי אתה ולתבוע ממנו חלק מהריוח שהרויח עד עתה. בעד פירות שאר מעותיו שנשארו בידו ושאין בזה שום איסור של רבית או אבק רבית וכו' כי בודאי שכל מי שיש לו מוח בקדקדו יודה ויאמר שכל דבריו מהבל ימעטו. ושאין להם שחר ושעכ"פ אבק רבית מיהא איכא ושהדין עם שמעון. ושאינו חייב ליתן לו יותר כי אם דוקא. מה שנשאר בידו ממעותיו. כפי החשבון שהגיע לו משטה שהחזיר לו מעותיו ושנתפרדה החבילה וכו' וכדכתיבנא:
כלל העולה מכל הנז"ל שבהא סלקינא ובהא נחתינא שהדין עם שמעון ושכל טענות ותביעות ראובן מהבל ימעטו. ואין להם שורש וענף. ושום ממשות בדבריו ושום תביעה נגד שמעון כי אם דוקא מהמעות שמגיעים לו עד עת שנתפרדה החבילה וקיבל מעותיו כפי אומד דעתו שמשם ואילך אין לו שום זכות כי אם באותו שאר שנשאר ביד שמעון בתורת פקדון מחמת עיכובו שלא בא לחשבון עד עתה זהו מה שנלע"ד להורות בנדון הלז. להלכה ולמעשה וה' יצילני משגיאות ויראני מתורתו נפלאות נס"ו אכי"ר:
כ"ד הצעיר יעקב די טובר
בבית ובדפוס
כהר"ר יוסף בן המננח כהר"ר שלמה פרופס כ"ץ זצ"ל
מדפיס ומוכר ספרים
באמשטרדם
דירתו ברחוב המכונה שוהל שטראט