שאלה ו מעשה בחברה א' שהיה להם  מקום מיוחד בבית גביר אחד להתפלל שם ביום ש"ק בבקר דוקא כדת וכהלכה  כמו בב"ה אבל במקום הג' פסוקים של מפטיר בפ' השבוע היה קורא החזן בפרשת שלאחריה של שבוע אחרת והיה קורא מתחילת הפ' עד שני ונתן החזן טעם לדבריו כי הטעם שהיה משנה ועושה כסדר הזה הוא כדי שיצאו בני החברה ההיא ידי חובת קריאת התורה של מנחה. ואם כן שאל השואל אם יתכן לצאת ידי חובת קריאת ס"ת אפילו אינו זמן מנחה או אינה מועלת הקריאה הזאת לצאת ידי חובה כי אם דוקא בזמן מנחה שהוא זמן בפני עצמו וענין בפ' ע' ועוד אם הברכות של קריאת התורה שמברך העולה למפטיר אם אינם ברכות לבטלה מפני שכוונת המפטיר לקרא הג' פסוקים הוא מפני כובד התורה ולהיות הפרשה מעין ההפטרה והוא לא עשה כן אלא קרא עשרה פסוקים שבו טורח צבור וגדול כח הבריות ושינה הסדר שלא כתקנת מר"עה ועזרא וב"ד וא"כ מהו משפט השאלה ותשובתה כפי הדין:
תשובה ראה ראיתי השאלה ששאל ממני החכם ונבון ר' משה אדרעי נר"ו אחד מיושבי תחכמוני בית מדרשנו עץ חיים ואף שעדין לא הגיע זמנו ליכנס בשערי תשובה מפני שאינו מכת ראשונה של בית מדרשנו אפילו הכי לא הניח כל ימיו להלוך בדרכי התשובה ולדלות מים חיים מבארת עמוקים לכשיגיע זמנו לכנס יוכל לכנוס בנחת וימצא פתח פתוח:
וכיון שכן אמרתי בטרם תחיל קן קלמוסי' והיד כותבת בגוף השאלה יש לי לעשות איזה דיוקים על צדדי השאלה שצידד ה"ה הדיוק הראשון שיש לי בדברי ה"ה הוא במה שכתב אם הברכות של קריאה זו שברך המפטיר הזה אם הוא ברכה לבטלה כיון שכל כוונת המפטיר הזה לא היה כי אם על פסוקי פרשת השבוע ולא על פסוקי פרשת שבוע הבא או לא. ואען ואומר כי מאין לנו לומר שכוונת המפטיר הזה הוא על פסוקי פרשת השבוע אדרבה כיון שזה המפטיר היה רגיל להתפלל בחברה זו ויודע המנהג שנהגו שם אם כן ודאי שכל כוונתו לא היה כי אם על הקריאה שהיו קורים תדיר כמו מנהגם ואם כן נראה לכאורה להשוות הנושא דידן למנהג שנהגו באיזה קהילות שכשיש חתן בעיר ורוצה לקרות בתורה מוציאים ספר תורה לכבודו וקורא החתן מואברהם זקן וכו' ואומר הברכה ואינו ברכה לבטלה אף שזה המנהג אינו מורגל בכל הקהילות ואינו תקנת חז"ל אוף הכא אף שבקהילה הזאת עשו נגד מנהג כל ישראל עם כל זה ברכה לבטלה לא הוי כיון דסוף כל סוף קרא בתורה ואף אם תמצא לומר שאפשר שפעם אחד יקראו למפטיר לאחר שאינו רגיל לקרות בחברה זו ואינו יודע מנהגם ונמצא שמתחיל לברך אדעתא דשלשה פסוקי השבוע גם זה אינו כי חיוב העולה הוא שקודם שיברך יביט בספר לידע היכן יתחיל לקרות וכיון שכן מסתמא עשה זאת וסבר וקביל ולא הוי ברכ' לבטלה ואי משום מה שכתב ה"ה שהפרשה צריך להיות מעין ההפטרה אמת הוא אבל שצריך להיות מפסוקי דמפטיר זה אינו כי על הרוב ראינו שאינו מענין פסוקים אחרונים ואף אם מצינו שענין ההפטרה הוא בפסוקי דמפטיר כבר יצאו ידי חובתם כי כבר קרא אותם המשלים נמשך שאף מצד זה אינו ברכה לבטלה: ועוד בה שלישיה במה שכתב ה"ה שבחברה הזאת עשו נגד תקנת מרע"ה  ועזרא גם בזאת איני מסכים עמו והא לך לשון הגמרא בבבא קמא דף פ"ב. עשרה תקנות תיקן עזרא שקורין במנחה בשבת וקורין בשני ובחמישי ודנין בשני וכו':
עוד שם ושיהוא קורין במנחה בשבת משום יושבי קרנות: ושיהו קוראים בשני ובחמישי עזרא תיקן והא מעיקרא הוה מיתקנא דתניא וילכו שלשת ימים במדבר ולא מצאו מים דורשי רשומות אמרו אין מים אלא תורה שנאמר הוי כל צמא לכו למים כיון שהלכו שלשת ימים בלא תורה עמדו נביאים שביניהם ותיקנו להם שיהו קורין בשבת ומפסיקין באחד בשבת וקוראין בשני ומפסיקים שלישי ורביעי וקורין בחמישי ומפסיקין ערב שבת כדי שלא ילינו ג' ימים בלא תורה מעיקרא תיקנו חד גברא תלתא פסוקי אי נמי תלתא גברי תלתא פיסוקי כנגד כהנים לוים וישראלים אתא הוא תיקן תלתא גברי ועשרה פסוקי כנגד עשרה בטלנין ע"כ לשון הגמרא:
ופירש רש"י ז"ל משום יושבי קרנות יושבי חנויות כל ימות החול עוסקין בסחורה ואין קורין בשני ובחמישי תיקון בגינייהו קריאה יתירה: עשרה בטלנין בני אדם כשירים בטלין ממלאכתן לעסוק בצרכי ציבור ולבוא קודמין לבית הכנסת כדי שיהו מצוין עשרה לעת התפילה ומתפרנסים משל צבור ע"כ:
והרמב"ם בהלכות תפלה פרק י"ב כתב וז"ל משה רבינו תיקן להם לישראל שיהו קורין בתורה ברבים בשבת ובשני ובחמישי בשחרית כדי שלא ישהו שלשה ימים בלא שמיעת תורה ועזרא תיקן שיהו קורין כן במנחה בכל שבת משום יושבי קרנות וגם הוא תיקן שיהו קורין בשני ובחמישי שלשה בני אדם ולא יקראו פחות מעשר הפסוקים ע"כ:
והרב המגיד כתב על זה וזה לשונו משה רבינו ע"ה תיקן להם לישראל וכו' בב"ק פרק מרובה עשרה תקנות וכו' עד ועוד דגרסינן בירושלמי וכתבו הרי"ף פרק עומד יושב משה תיקן לישראל שיהו קורין בתורה בשבתות ובי"ט ובר"ח ובחש"מ: ומה שכתב בקצת ספרי שרבינו בשחרו אשבת נמי קאי כלומר בשבת בשחר דוקא תיקן משה אבל לא במנחה דתקנת עזרא היא ומ"ש דקריאת שבת במנחה היא משום יושבי קרנות כך אמרו שם בגמרא ופרש"י יושבי קרנות יושבי חנויות כל ימות החול עוסקים בסחורה ואין קורין בשני ובחמישי תקון בגינייהו קריאה יתירה עכ"ל:
והטור גם כן כתב בסימן רפ"ב מאורח חיים וז"ל אין פוחתין משבעה אבל מוסיפין עליהם הכל עולין למנין ז' אפילו אשה וקטן אבל אמרו חז"ל אשה לא לא תקרא בצבור מפני כבוד הצבור ומפטיר מבעיא מבעיא אם עולה או לאו ואסיקנא דעולה לפיכך נוהגים בתענית וביום כפור במנחה ובט' באב שהשלישי מפטור כיון דעולה למנין ואין יכולין להוסיף על ג' אבל בשבת ובי"ט וי"הכ שיכולין נוהגין שבשבת השמיני מפטיר ובי"ט השישי ובי"הכ השביעי ואתיא שפיר בין למ"ד עולה בין למ"ד אינו עולה שאם עולה והוסיפו עליהם אין לחוש שהרי יכולין להוסיף ואם אינו עולה הרי כבר קראו ז' לפניו הלכך קורא שבעה וגומר עמהם הפרשה ואומר קדיש וחוזר וקורא עם המפטיר מה שקרא הששיעו' כתב הר"ם מרטנבורק שאם טעה ש"צ וסיים הפרשה עם השישי ואמר קדיש שאין צריך לקרות עוד אחד אלא יקרא עם המפטיר מה שקרא עם השישי ויאמר אחריו קדיש שהרי מפטיר עולה למנין וא"א הרא"ש הוה אומר שאין אומר קדיש עד כאן לשון הטור:
ועל זה כתב הרב בית יוסף: כתב הריב"ש בתשובה סימן קי"ב אם לא נמצא מי שיודע להפטיר אלא א' מאותם שעלו לקרות פתורה וכבר אמר ש"נ קדיש אתר קריאת התורה זה שרוצה ולהפטיר צריך לחזור ולקרות מפני כבוד התורה ויברך על קריאתו תחילה וסוף דהא איכא למיגזר משום הנכנסים שלא ראוהו קורא בתורה ובשלמה אם הוא אותו שקרא אחרון היה אפשר לומר שלא יחזור לקרות ולברך אף על פי שהפסיקו בקדיש בין קריאת התורה לקריאת ההפטרה דבזמן מועט לא חיישינן משום הנכסים וגם בזה יש לדון כיון שאין דרך להפסיק בקדיש בין המפטיר בתורה לקריאתו ההפטרה אבל כשאחד מן העולים האחרים הוא מפטיר אין ספק אצלי שצריך לחזור לקרות ולברך עד כאן לשונו:
עוד כתב ומ"ש לפיכך וכו' עד ובתשובה אשכנזית מצאתי כתוב על זה וקצת לבי מגמגם על פרשת זכור וריב"ש כתב בתשובה כתבו בשם ר"ת שבפרשה שבאה חובה ליום צריך שיקרא גדול ומה שאמרו הכל עולין ר"ל להצטרף למנין ז' כשיש שם גדולי' הקורי' אבל שיהו כל הקורים קטנים לאומה שאמרת שיש מקומות שנהגו כשהמפטיר קטן עולה גדול במקומו וקורה בתורה והמפטיר קורה ההפטרה ואינו קורה בתורה אע"פ שצריך המפטיר לקרוא בתורה היינו משום כבוד הצבור והכא הא איכא כבוד הצבור כשנאמר המפטיר אינו ראוי לתורה וקורא הגדול במקומו ושזה הטעם אינו כי שמא הגדול קרא לתוספת ולעצמו ולא בעד המפטיר ואין כאן כבוד התורה והמנהג ההוא אינו מנהג יפה בעיני והמנהג היפה הוא או במפטיר גדול או שיקרא גדול בחובת היום ויפסיקו בקדיש ויחזיר הקטן המפטיר לקרוא הפרשה ההיא או ג' פסוקים ממנה משום כבוד התורה ויכול לברך לפניה ולאחריה מידי דהוי הברכות ההפטרה עכ"ל ואנו לא ראינו מי שנהג כדברי ריב"ש אלא כמנהג אותם המקומות שכתב השואל וגם הוא ז"ל כתב בתשובה שלא רצו לשמוע לו וגם בעינו נפלאו דבריו שכתב כי שמא הגדול קרא לתוספא ולעצמו ולא בעד המפטיר דכיון שהפסיקו בקדיש בין העולים הראשונים לקריאת גדול זה ליכא למימר דלתוספת עצמו הוא קורא ומוכחא מלת' ודאי דבעד המפטיר הוא קורא: כתב הר"ב בר צמח בתשובה. ספר שני שקורא בו המפטיר שנמצא בו טעיות אין ספק שצריך להוציא ספר תורה אחר שחובת היום הוא ובספר מוטעה לא איפשר ומפטיר שבכל שבת אם נפסל ס"ת אחר שקראו ז' כגון שנקרע איפשר דכיון דאין קריאת והמפטיר אלא מפני כבוד התורה שיפסיק בקריאת ג' פסוקים בספר פסול בלא ברכה כדי שלא להטריח הצבור ויש לפקפק בדבר עד כאן לשונו:
מכל מאי דכתיבנא שמעינן וגמרינן דמשה תקן שיקראו בתורה בכל שבת ושבת. אבל לא תקן מה שיקראו ועזרא תקן שבכל שבת במנחה יקראו בתורה ולא פירש מה ובאו חז"ל ותקנו שמקום שמפסיקים בשבת שחרית שם קורים במנחה בשבת שכן הביא הגמרא במגילה דף ל"א וזה לשון הגמרא תנו רבנן מקום שמפסיקים בשבת שחרית שם קורים במנחה במנחה שם קורים בשני בשני שם קורים שם בחמישי בחמישי שם קורים לשבת הבאה דברי ר' מאיר ר' יהודה אומר מקום שמפסיקים בשבת שחרית שם קורים במנחה ובשני ובחמישי ולשבת הבאה אמר ר' זירא הלכה מקום שמפסיקים בשבת שחרית שם קורים במנחה ובשני ובחמישי ולשבת הבאה ולימא הלכה כר' יהודה משום דמספי להו:
הא לך תקנת משה רבינו ע"ה ועזרא ואין אחר משני אורות ישראל הללו דברו. ממפטיר אלא אחר המחלוקת שיש בגמרא אם מפטיר עולה למנין שבעה או לא. תקנו שהמפטיר יחזור ויקרא מה שקרא השביעי מפני כבוד הציבור דאיכא למגזר משום הנכנסים שלא ראוהו קורא בתורה כבר בברכה אבל אם לא אמר קדיש ומפטיר מי שעלה לשביעי לא חיישינן משום הנכנסים שאין זמן מרובה בין הברכות שבירך על קריאתו בסמוך. וגם כן מהטעם שכתב רש"י ז"ל במגילה דף כ"ג שלא יהיה כבוד תורה וכבוד נביא שוה וכיון דמשום כבוד תורה הוא ולא משום חובה לאו ממנינא הוא:
והתוספות בזה הדף כתבו וזה לשונם כיון דמשום כבוד התורה הוא כנגדו נמי לא בעיא וקשיא לפי מנהגנו שאנו נוהגים בכל שבתות השנה שהמפטיר חוזר וקורא מה שקראו הראשונים ואין קורא כלל אחר כך אם כן מאי דקא משני כיון דמשום כבוד התורה הוא כנגדו נמי לא בעינן אדרבא היה לו לומר כיון דאין קורא אלא מה שקראו הראשונים כנגדו לא בעינן אלא שמע מינה דבימי התנאים היה המפטיר קורא מה שלא קראו הראשונים והכי נמי משמע מדתקינו ג' פסוקים כנגד המפטיר בנביא כנגד מה שקרא בתורה למאן דאמר עולה כדאמרינן בסמוך אם כן שמע מינה שהוא קורא מה שלא קראו הראשונים שבימי החכמים לא היו אומרים קדיש בין אותם שקראו קודם המפטיר והמפטיר ולכך היה המפטיר מסיים אבל אחר שנסדר הש"ס ותקנו לומר קדיש בין אותם שקראו ראשונה והמפטיר כמו שתקנו לומר ברוך ה' לעולם אמן ואמן ויראו עינינו אחר השכיבנו שלא היו אומרים בימי התנאים והם תקנו בו להודיע שתפילת ערבית רשות והכי נמי תקנו לומר קדיש בין השבעה למפטיר להודיע שאינו מן המנין והר' ר' אליהו הנהיג את בני עירו שאפילו כשמוציאים שני ספרי תורות או שלושה נוהג מנהג זה שיקראו הראשונים הכל והמפטיר חוזר וקורא ממה שקראו הראשונים וכן הנהיג ר' משולם וכן נוהגין עכשיו בכל צרפת ושינו את מנהג רש"י ורבותיו וכו':
כל זה כתבתי להורות שבקריאת המפטיר הג' פסוקים מפרשת השבוע אינו תקנת משה רבינו ע"ה ולא מעזרא אבל מנהגים שונים היה בקריאתו כמו שהוכחנו מדברי התוספות: וכיון שכן בזאת החברה שקראו בשחרי' בפרשת שלאחריה לא עשו כלום נגד משה רע"ה ועזרא כי הם לא דברו מאומה מן המפטיר:
אבל אחר האמת אף שלא עשו בזאת החברה נגד תקנת משה רבינו ועזרא במה שקרא המפטיר בסדר שלאחריה כי משה לא תקן אלא שיקראו בתורה בשבת עם כל זה לא טוב הדבר אשר הם עושים ושתים רעות עשו הא' מי נתן להם רשות לשנות מנהג כל ישר שמנהגם הוא שהמפטיר חוזר וקורא הפסוקים אחרונים של סדר היום שהוא מוסכם מכל הפוסקים ומנהג ישראל תורה:
ועוד מה הועילו בתקנתם לקרות בשבוע שלאחריה ואם תאמר כוונתם לטובה הוא ורצו לצאת ידי חובת קריאת התורה של מנחה כיון שלא קראו בבית גביר הלז במנחה כמו שנתן החזן המתלא לדבריו אפילו הכי לא הועילו כלום ולא יצאו ידי חובת קריאת תורה של מנחה כי אין זה תקנת עזרא ולא עלה על דעתו שאם קראו קריאת תורה של מנחה קודם תפילת מוסף שיצאו ידי חובתם כיון שלא מצינו אפילו פוסק אחר שאומר כך לא אדרבה מנינו כמו שכתב הרמב"ם בפרק שנים עשר וז"ל ובמנחה של שבת ויום הכפורים אחר שיגמור שליח צבור תהלה לדוד וסדר היום אומר קדיש ומוציא ספר תורה ועולין וקורין בו וכו"י וכן פסק הטור בסימן רצ"ב וז"ל סדר מנחה אומר שליח צבור אשרי יושבי ביתך ובא לציון וקדיש ואומר פסוק ואני תפלתי לך ה' על פי המדרש ישיחו בי יושבי שער ונגינות שותי שכר וכתיב בתריה ואני תפלתי  ומוציאין ספר תורה:
הא קמן שכל הני אשלי רברבי כלם פה אחד עונים ואומרי שזמן קריאת התורה של מנחה הוא דוקא בזמן מנחה ובסדר שתקנו חז"ל ואין לנו רשות להלוך נגד חכמתם המפוארה ולשנות מנהגם:
הכלל העולה מכל מאי דכתיבנא הוא שבחברה הזאת שהמפטיר הזאת לא טוב הוא עושה במה שקרא בפרשת שבוע שלאחריה וידי חובת קריאת תורה של מנחה לא יצאו וחייבים במנחה לקרות בתורה ואם בבית גביר זה אינם מתפללים ילכו בבית הכנסת אחר כמנהג כל ישראל:
זהו מה שעלה מצודתי היום להלכה ואף למעשה אם יסכים עמי הרב היושב על כסא ההוראה שיחיה אמן:
אמשטרדם ר"ח אדר ראשון שנת התקס"ז לפ"ג
אני הצעיר יעקב פיראריס