הקדמה
העטרות תהיינה ללוחם מלחמתה של תורה לטוביה טוביינא דחכימי. ישחק ליום אחרון הנו ראשון לשמונה משיבי טעם מידי חדש בחדשו אל שואלם משפטי צדק בבית המדרש המפואר והקדוש הזה זה הדור בלבושו. נטע שורק. החכם הפותח שערי תשובה משיכת נפש הר"ר יצחק סרוק השם ישמרהו ויחייהו ויאושר בארץ בחינא וחסדא ומזוני רויחי אוכ"יר: ובהיות כי היום הפליא חסדיו עמדי. אליו פי קראתי ויענני במהד"ורי מילי"ה רחש לבי למחוי קדה לפניו. בתשואות חן חן על כל טוב אשר גמלני וכבוד והדר אשר כצניף עטני: ידעתי ביני ידעתי כי נפלאו וגבהו שבחיו מערכי וכי נתן מהודו עלי וכאשר יקרה נפשו בעיני', כן שפל שאי במחשבתי: ולולי אהבתו המקלקלת השורה לא דמתה בעיניו צל הקיקיון כמוני. כהר גבוה ותלול: ומה יוסיף דוד עוד בתהלותיו. ואיך יצא חפשי בציצין המעכבין את המל"ה. הנה הנם חסרון התבונה ומעט למוד ההגיון המישרת ההבחנה בפרט בהיות אנכי הרואה כי נפשו בחלה בם וכי כל חפצו וחשקו להנחיל שלמיות. עצמו עברו ספורות: וכאשר טוב בעיני האלהים ליצק מים על ידי יראיו וחושבי שמו מלעמוד עליהם בשררה. ויקר לצאת בעקבותם. מלכת לפניהם בראשם פשטתי מעילי וכתונתי. ואנבא גם אני בנו"ת הרמ"ה הזאת. ואחוה דעתי בקצרה בתשובת שאלתי: בפני קהל ועדת חברי הנאהבים היקרים והנחמדים מעלת כבוד פרנסי וגזבר חברת עץ חיים הזאת ובפני אלופי ומיודעי כוכבי בוקר המזהירים המה הגבורים והנבונים. השוקדים בלב שלם יום יום לדרוש ה' באוהל מועד הזה: ואם תגלה חרפת סבלותי. לעיני הכרת'י והפלת"י המה יבינו לי שגייתי ובטרם אחלה אחלק כבוד לרב. שר צבאות ישראל (ראש לקהלת תפארת גולת אריאל) אשר אלומות תבונותינו תסובינה ותשתחוינה לאלומתו: זה צדיק צדקות ה' אוהב מורנו ורבינו ן דנא די בריטו יצו ה' אתו את הברכה החיים והשלום ויתחדש כנשר נעוריו ברפואה וחסד ורחמים. כסאו כירח יכון עולם אמן: ועוד כפי פרושות בתחינה לאל השמים אשר מפתחות העזר"ה בידו. יאזרני ויעזרני חיל. וידריכני בנתיב האמת ובתורתו התמימה יאיר לכי ועיני כל הימים לנצח על שגיו'נות אוכי"ר: