הקדמה
ישתבח הבורא ויתפאר היוצר. שהחייני. וקיימני. והגיעני. עד הלום להיו' מבעלי תשו"בה ונמנ' בכלל המור"ים. תוך האתני' מוסדי ארץ במדרשו של ש"ס. ה"ה המדרש הגדול והמפורס' של עץ חיים היא למחזיקים בה. והגם כי אינני ראוי והגון להיות נמנה עם הני א"שלי רברבי ומגי"ני אר"ץ. כי אנכי לגביהם כעפר הארץ והיה ראוי לי להיות נחבה תחת כל חביון. ולא לעלות במקום כ"כ עליון. כי מי אנכי דל ואביון. נבדל מכל רעיון. ונמשל לקיקיון. לעלות הרמתים. ולעוף בשמים. בהיותי כעוף בלי כנפים. ערל שפתים. בלי אמון ידים. ובפרט להתראות. לדון ולהורות. לפני הנשר הגדול בעל כנפים. ארך האבר ורב הנוצה ונקי כפים. אשר אור תורתו. וגדולתו. זורח בכל העולם כאור החמה שבעתים. מגדל עוז לכל בית ישראל ופארו. יפה נוף משוש כל הארץ והדרו. צרור המושכלות. ופאר המעלות. שכל העם הולכים לאורו. זה סיני בלימודו. ועוקר הרים בפלפולו. ה"ה מעלת הגאון המפורסם בקרב תבל. המופל' שבסנהדרין. המאיר לארץ ולדרים. כמוהר"רש שלם נר"ו. שמו נאה לו. והוא נאה לשמו. כשמו כך הוא. שלם במעשיו' שלם בדרכיו. שלם במידותיו. ואיך לא יהיו ידי אסור"ות. בעצ"רת הדיב"רות. בהעלותי על לבבי. דלותי. ושפלותי. חולשת שכלי וחסרון ידיעתי. לגבי רום מעלתו. רוח בינתו. ורוממותו. רוחב שכלו וגודל חכמתו. אבל בעמדי על מחשבתי. ובהתיישבי על דעתי. ראיתי שהיא הנותנת ותהי זאת נחמתי. כי בודאי מאת ה' זאת וזכות מעלת אבותי הקדושים נ"ע. היא שעמדה לי היותו מעלה הרב הנז' נר"ו לע"ע בנמצא עליון למעלה. כי ברום מעלתו מצאתי א"ב לי. ובמקום גדולתו. אתה מוצא ענוותנותו. שמובטחני ברוב חסדו וטובו. כי להיותי נצר מטעיו. ומהמסתופפים תחת צל חכמתו. הנני המטע הראשון אשר נטע בגינתו. ומתוך עץ חיים ועין הד"עת ראשית הבכורי' אשר לקט מפרי דתו. כשם שזכיתי שב"רב הונ"א של תורה. עשה לי דיור"ין בעליונה. כך מובטחני שיתמיד חסדו עלי להדריכני בדרך הנכונ'. וכאב את בן ירצה. ירצני. ובמעגלי צדק. ינחני. ומרוח בינתו. יסמכני. ומטוב טעם ודעת היוצא מכור בחינתו. ודתו. יטעימני. ומתעלומות חכמתו. היוצאים מכח שכלו ותבונתו. יבינני. כי מוחזקני ברוב חסידותו. שכך היא מידתו. ויותר ממה שהעגל רוצה לינק פרה רוצה להניק וכו'. ובשכר זאת אל חי חלקנו. יאריך לו ימיו בטוב ושנותיו בנעימים. שקט ושאנן על ממשלתו. הוא ובניו בקרב כל ישראל הסרים אל משמעתו. נס"ו אכי"ר:
וכיון שבאתי לכלל זה. מצאתי חובה לעצמי. להודות. להלל. לשבח. ולפאר. למעלת פרנסי וגזברי ת"ת ועץ חיים הן לעומדים לע"ע על הפקודים לשמור את דרך עץ החיים והן ליוצאים אשר שרתו בקדש ונהגו נשיאותם באמונה אשר המה היו בעוזרי. והכניסוני בפו"ס בד"תא להיות נמנה לא' מחכימתא. המנויים להשיב שאלתא. והרחיבו לי את האר"ש. כי ממחיצתי הוציאוני. ולמדרגה העליונה העלוני. המה הרהיבוני. ובתוך עי"ן המשפ"ט העמידוני. ולעומדים לע"ע על משמרתם. אשר כל מגמתם. להרים כתר התורה ולהקים דגלה. וגם לרבות מעלת פקידי ת"ת. בהיותם משקיפים עלי השקפה לטובה. ועל כל הת"ח בעין חנינה וחמלה. להגדיל תורה ולהאדירה. תשואות חן חן לה. אתה ה' תשמרם. וכצינה רצון תעטרם. ותשלח ברכה והצלחה בכל מעשה ידיהם. נס"ו אכי"ר:
ולשרידים אשר ה' קורא הלא המה שבעה נסיכי אדם. חברים מקשיבים לקולי באהבה. הנצרפ"ים בב"ית הדש"ן במצר"ף החכמה. כולם אהובים. כולם ברורים. ברוך שככה לו בעולמו. טעמם ונימוקם עמם. וגם לרבות כל שאר החברים ות"ח של הבית המדרש כי הרבה תורה למדתי מכולם עד הנה. ונהנתי מזיו תורתם. עד שנתקיימה בי מאמר החכם אשר למד מחביריו יותר מרבותיו מרב חכמתם. אבל לע"ע זחלתי ואירא לחוות דעתי. ולהציע תשובתי. בדברים הכתובים שלא כסדרן. לפני רום מעלתם. כי דאיתי אלדים עולים. בהווייות ופלפולים. על כל קו וקוץ תילי תילים. שלקול המונם רעשה כל הא"רש. וינועו אמות הסיפים סיפי בית המדרש מזיקוקין דנורא דנפקי מפומיה דמר. לפומיה דמר. ולהבא תלהט סביבם. ובאתרא דזיקוקין דנורא. מאן מעייל בר נפחא לתמן. אכן סעיפי ישיבוני. שהם יעירוני. ויאמרו לי אי זה הדרך הישרה. לבל אכשל בדבר הלכה. ויוציאוני מעמק הבכה. ובדבריהם הקדושים שיצאו מפומייהו ידריכוני ויוסיפו לי כח וגבורה. לשמור את דרך עץ החיים בכחא דיתו"רא. ובשכר זאת ירחיב האל גבולם. ויעלם על במותי ההצלחות. וישביעם בצחצחות. ובשובע שמחות. נס"ו אכי"ר: