שאלה לה
שאלה בראותי רוב אהבתו אשר מהיותי עד היום הזה אהבני ושמרוב חסדו מרצונו הטוב למדני והדריכני בדרך ישרה ובאומץ חפצו הרוה נפשי הבוקה והמבולקה החסרה מכל חכמה ודעת והשקני ממי המורי"ם ה"ה הדיני' היוצאי' ממעיין חכמתו ועודנו מחזיק בתומ"תו להוציא ביושר שכלו מן הכח אל הפועל כח הדבורי הצפון באוצר נשמתי אמרתי לשוב אל המעיין כנחלים ההולכים אל הים אשר ממנו לקחו ראשיתם ואשאל ממנו שאלה והגה שאין ערך לתבונתו וקולו ברמ"ה נשמע משפיל קולי לפניו ומעפר תשה אמרתי בבואי לפני מורי ודבי ועטרת ראשי דחריפא סכיני' ומחדדן שמעתתיה מסיק דינא אליבא דהלכתא כשמו"אל בדיני ה"ה מעלת ה"ה כמהר"ר שמואל מינדיש די סולה נר"ו ואערכה לפניו שאלתי וזה החילי:
בלמדי בקוצר שכלי בש"ע א"ח בס"ס רפ"ב על מה שכתב הרב ז"ל שאם טעה ש"צ וסיים הפרשה עם הששי ואמר קדיש שאין צריך לקרות עוד אחר לפי שהמפטיר עולה למנין שבעה אף שהדין הבנתי טעמו נשגבה ממני ונפשי עד שאו"ל הגיע לידע אם הטעם הוא לפי שלא מצינו שום חיוב בתלמוד דידן לקרות כל השבעה בסדר היום אלא נראה מדבריהם ז"ל שכל שקראו שבעה קריאות באיזה סדר שיהיה יצאו ידי חובתם וה"ה יהיה אם המפטיר היה קורא שלשה פסוקים מסדר אחר שלא מחובת היום ומונה שאם ביום ש"ת לא ירצו להוסיף בקרואים כי אם חמשה של חובת היום שהחתן בראשית יהיה עולה מן המנין אף שלא יקרא כלל בסדר חובת היום כי אם פרשת בראשית דשייך ליה או דילמא ה"מ דהמפטיר עולה למניין שבעה דוקא בדיעבד כמ"ש הרב ז"ל בסי' הנ"ל וכשחזר לקרות מה שקרא הששי שהוא מסדר חובת היום אבל לכתחילה לא יצא ובפרט בשהפסיק בקדיש בנתים ומכ"ש וק"ו אם לא יקרא כלל בסדר חובת היום ומינה בכ"ש שאם החתן בראשית לא יקרא לפחות ג' פסוקים בפרשת וזאת הברכה שהיא סדרא דיומא דלא יעלה למנין הה ושיהיה צריך להוסיף עוד א' להשלים המנין על הכל יבא דברו הטוב במרה במשקל ובמשורה ויהיו נר לרגלי דבריו ואור לנתבתי ומאת ה' תמ"ש: כה דברי הצעיר מתלמידיו המתאבק בעפר רגליו יהושע חזקיהו די קורדווה:
תשובה ראיתי את השאלה אשר כוננ ידיך ידי אומן נטע נעמ"ן צנצנת המן ופאר הזמן ששאלת ממני תלמידי וידידי המשכיל ונבון כהר"ר יהושע חזקיהו די קוררווה יצ"ו ותעלוזנה כליותי ושמחתי כמוצא שלל רב בראותי גודל תשוקתך בתורה ובחכמה ועם היות שהזמן לא יתנני השב רוחי להשתעשע בדבריך הנעימים ואף כי ידעת בני ידעת שדרכי לקצר אפי' במקום שאמרו להאריך הנה יצאתי היום ממחיצתי ופניתי מכל עסקי כי לא יכולתי להתאפק מלבא בתשובה שלמה לפניך יען שחיצי אהבתך אשר בי ירית בנועם מליצתך נכנסו בחדרי לבבי בראותי כי נופת תטופנה שפתותיך דבש וחלב תחת לשונך ובהיות שראיתי שהספק אשר נסתפקת בו הוא מחמת שלא ירדת לעומקן של דברים אלא בהשקפה ראשונה בלי ראיית בדברי הפוסקים ז"ל אשר האריכו למעניתם בדינים האלו ובפרט בשרשי עיקרי תיקוני מנהגי ודיני קריאת ס"ת דאי לאו הכי מובטחני שבדברים האלו לא היית מסתפק מרוב פשיטותם לכן כדי להעמידך בפשיטות הדברים על נכון בטרם כל ראיתי חובה לעצמי להודיעך שרשי עיקרית תיקוני מנהגי ודיני קריאת ס"ת וקריאת הסדרים ומניין העולים ודיני המפטיר כדי שמח כם יצא לך תשובה אל המבוקש באופן שלא תמצא מקום לפקפק ולהסתפק עוד בדברים כאלו וזה החלי בעזרת צורי וגואלי:
מצינו דההיא תקנה שתקנו לנו קדמונינו ז"ל לקרות בשבתות וי"ט וגם בשאר הימים היא מדין חובת כדגרסינן בפרק מרובה (דף פ"ב) וז"ל תניא וילכו שלושת ימים במדבר ולא מצאו מים דורשי רשומות אמרו אין מים אלא תורה שנאמר הוי כל צמא לכו למים כיון שהלכו ג' ימים בלא תורה ולאו עמדו נביאים שביניהם ותקנו להם שיהיו קורין בתורה כשבת ומפסיקין כא' בשבת וקורין בב' ומפסיקין ג' וד וקורין בה' כדי שלא ילינו שלשה ימים בלא תורה עכ"ל: ותו מצינו במגילה שעזרא תיקן שיהיו קורין במנחה בכל שבת משום יושבי קרנות ע"ש: אבל עדיין לא שמענו מה טיבה של קריאה זו שאנו צריכין לקרו' בימי' האלו אלא מה שמצינו הוא בירושלמי דמגילה בפרק הקורא עומד והביאו הרי"ף הרמב"ם והרא"ש ז"ל וז"ל משה תיקן להם לישראל שיהיו קורין בתורה בשבתות ובי"ט ובר"ח ובחש"מ מענינו של יום שנאמר וידבר משה את מועדי ה' אל בני ישראל ובפרק בני העיר (דף ל"א) מצינו שעזרא תיקן להם שיהיו קורין קללות שבספר ויקרא קודם עצרת ושבמשנה תורה קודם ר"ה:
הן אמת שבשאר שבתות ובשאר ימות השנה לא מצינו שפירשו לנו איזה סדר צריכין אנו לקרו' שהרי הם ז"ל פסקו לקרות בתורה סתם דמשמע באיזה מקום שיהיה בתורה אבל ממשמעות דברי התלמוד ממסכת מגילה) דף ב"ט) נראה שכבר בזמניהם היו נוהגין לקרות כל התורה כולה בשנה א' כמו שאנו נוהגים אלא שבני מערבא הוו מסקי לאורייתא בתלתא שנין והביאו הרמב"ם ז"ל (בפרק י"ב מהלכות תפילה) אבל לא מצינו שנתפשט זה המנהג לקרות כל התורה כולה בג' שנים ככל המקומות לא בזמן התלמוד ולא בזמן הרמב"ם ז"ל לא בזמן התלמוד כדמשמע מדיוק לשונם שכתבו דהוו מסקי דמשמע לשעבר וזהו דווקא במערבא ולא בבבל וכדכתב שם רש"י ז"ל דבזמנו כל העולם היו עושים כמו שאנו נוהגים עכשיו לקרוא כל התורה כולה בשנה אחת ולא בזמן הרמב"ם ז"ל כמו שכתב הוא בעצמו שם שאינו מנהג פשוט אלא שרובם ככולם היו נוהגים כמו שאנו נוהגים האידנא לקרוא כל התורה כולה בשנה אחת כאשר סדרם שם הרמב"ם ז"ל בפרק י"ג מהלכות תפילה וכמו שכתב הרב רד"א והרב בעל תיקון יששכר ז"ל (בדף נ"א) וכדאיתא שם בפרק בני העיר ובמ"ס וכדכתב הריב"ש בסימן נ"א רשם הרשב"א שכשם שהוא חובה ליום פרשת ר"ח כך הוא חובה ליום השלמת כל פרשת השבת ע"ש: אם כן נמצא דהאידנא הסדר הזה הויא עלינו חובה ואין לנו רשות לבטלה ולשנותה כי מנהגם של ישראל תורה היא ואף כי אין דרכי להכנס במופלא ממני כי לא זכיתי להודות האמת ואין לי עסק בנסתרות דאכתי לא קשאי מ"מ נראה ל דכפי דברי הזוהר בפרשת ויקהל יש לכל פרשה ופרשה שבכל שכת ושבת שורש ויחס כפי הנסתר עם השבת הראוי לה לכן אסור לנו לצאת חוץ לשיטה ולהחליף הסדר שיש בידינו כי כל המשנה ידו על התחתונה ופורץ גדרן של ראשונים הוא דראוי לנזיפא ושישכנו נח"ש:
הרי שלך לפניך שמנהג סדר הקריאה שאנו קורין מידי שבת בשבתו אתי מכח תקנת נביאים ועזרא וב"ד ושאר הסדרים של כל המועדים הם מתקנת מרע"ה וב"ד וכל אלו התקנות הן בנויות ביסודו' חזקים ובריאים כראי מוצק שאפילו כל רוחות שבעולם באות ונושבות בם אין מזיזין אותן ממקומן:
ואכתי צריכין אנו למודעי כמה גברי צריכין אנו לקרות בכל קריאה מאלו הקריאות וכמה פסוקים צריכין אנו לקרות עם כל א' וא' מן הקרואים ומהיכן יצא לנו חיוב הנ"ל: דע דעיקר דין זה הוא בפ' הקורא את המגילה עומד דתנן התם כל יום שיש בו מוסף ואינו כגון בר"ח ובחש"מ קורין ד' בי"ט ה' ביה"ך ו' ובשבת ז' אין פוחתין מהן אבל מוסיפין עליהם ובגמ' מני מתני' לא רבי ישמעאל ולא ר"ע דתניא בי"ט ה' וביו"הך ו' ובשבת ז' אין פוחתין מהם ואין מוסיפין עליהם דר"י רע"א בי"ט ה' ביו"הך ו' ובשבת ז' אין פוחתין מהם אבל מוסיפין עליהם מני אי ר"י קשיא תוספת אי ר"פ קשיא ששה ושבעה ע"כ יש ללמוד להא דתניא אכל מוסיפין עליה אכולהו דגם בי"ט וביוה"ך מוסיפין דהא פשיטא כי קאמר ר"י ואין מוסיפין עליהם קאי אכולהו ומינה כי קא פליג ר"ע עליה ואמר אבל מוסיפין קאי נמי אכולהו דהא לא פליג אר"י אלא אששה ושבעה ומוסיפין אבל בין י"ט ליו"הך לשבת לא פליגי ובין למר ובין למר י"ט ויו"הך שוים הם לשבת למר מוסיפין ולמר אין מוסיפין ומינה למתני' כי תני ומוסיפין עליהם אכולהו קאי בין בשבת בין בי"ט ויו"הך דלית לן לשוויי פלוגתא בין מתני' לברייתא ומאן דאמר פליגי עליו להביא ראיה וכן פסק ריב"ה והסמ"ג וכן כתב מרן ב"י בפי' רפ"ב בשם הרמב"ם ז"ל ומוהר"ם ודלא כיש מפרשים שכתב הר"ן דלא קאי שלא אשבת לחודיה אבל ביו"הך וי"ט אין מוסיפין וכן העלה על שלחנו הטהור והוסיף עוד וכתב חומר לקרות עולין הרבה אע"פי שקרא זה מה שקרא וה וחוזר ומכרך ואין בכך כלום וכן פסק הריב"ש ז"ל ע"ש:
איברא שבאמת נרא' דדין זה שמוסיפין על ז' עולין אינו אלא בזמן חכמי המשנה דבזמנם הפותח לבד היה מברך לפניה והמסיים מברך לאחריה והעולין בנתיים לא היו מברכים דאילו בזמן הוה שכל העולין מברכין לפניה ולאחריה כאשר תיקנו חכמי התלמוד משום הנכנסי' והיוצאי' אפילו יקראו הנוספים קריאה חדשה שלא קראו אחרים איכא איסור ברכה שאינה צריכה דהא חובת היום סלקא לה בז' עולין ואין אנו צריכין לנוספים לא לקריאתם ולא לברכתם נמצא שברכתם היא ברכה שאינה צריכה וא"כ מנ"ל לפוסקים ז"ל לפסוק כדינא דמתני' כיון דיש לחלק ולומר דמתני' לא איירי אלא דווקא למנהגם ונלע"ד לומר דעל זה סמכו כל אותם הפוסקים דסברי דהאידנא אסור להוסיף על המנין כגון הרשב"ץ ז"ל ודעמיה ואותם הפוסקים דסבירא להו דמותר להוסיף טעמ' הוא דסברי דאם איתא שיש קפידא בדבר משום ברכה שאינה צריכה כשחזרו חכמי התלמוד ותיקנו שכל העולים לקרות יברכו לפניה ולאחריה משום הנכנסים והיוצאים לא היה להם לסתור הדבר בהחלט אלא על כל פנים היה להם לבאר ולומר דהאידנא דתקון שכל העולים מברכין דאין מוסיפין על הו' עולים דחובת היום משום איסור ברכה שאינה צריכה כדי שלא יבואו לטעות אחר המנהג שהיו נוהגים להוסיף עולין עד עתה ומדלא פירשו כן משמע שהמנהג שהיו נוהגים להוסיף עולין לא נתבטל אלא כמקומו עומד ועל זה אני אומר דנהרה נהרה ופשטיה כי אני לא באתי להכריע איוה מהסברות יכשר הזה או זה כי אם להורות שכל המחלוקת שיש בין ב' הסברות הוא דווקא לדעת אם מותר להוסיף על מניין הקרואים בסדרא דיומא או לא אבל שעל הסדרים שכבר הם סדורים לנו לא נמצא פוצה פה ומצפצף עליהן הן לגרוע הן להוסיף והן לשנות שום דבר מהמנהג אשר בידינו דאם היה או נמצא בזמנינו זה יהיה מי שיהיה שיעלה על לבו לפרוץ גדרן של ראשונים ולערער על דבר כזה היינו רודפים אותו עד חר"מה ולא צייתינן ליה:
ואם נפשך לידע עד היכן הגיע החומרא שהחמירו רז"ל על קריאת סדר השבוע מידי שבת בשבתו תא ואדברך ביתה יוסף ושם תראה דהוא ז"ל פסק (בא"א סימן קל"ו) וז"ל אם דילג בשבת אפילו פסוק אחד מסדר הקבוע אפילו קרא כ"א פסוקים לז' גברי באותו סדר עצמו בלא פסוק המדולג ואפילו החזיר כבר את התורה למקומה ואמר קדיש והפטיר והתפלל מוסף אפילו הכי חוזר וקורא ואי לא חזר וקרא לא יצא ידי חובת קריאת אותו שכת וכן פסקו כל הפוסקים והרב בעל שכה"ג ובעל פר"ח ז"ל האריכו להוכיח כל הנ"ל יע"ש:
ורבותינו בעלי התוספות בפרק הקורא עומד פסקו דאם טעה הש"ץ בי"ט וקרא כל המניין שהוא צריך ושכח לקרוא בחובת היום שיחזיר הס"ת ויקרא אחר בחובת היום והאחרון שקרא קודם הוי כמאן דליתיה:
גם להרשב"א ז"ל (בסימן ר"ל) נשאלה שאלה זו שאם קראו בתורה ונמצא פיסול באותו ס"ת והוציאו ס"ת אחר אם אלו שקראו בראשון צריכין לחזור ולברך ולקרות בס' הכשר או לא והוא ז"ל השיב וז"ל אותה קריאה שעשו באותו ספר אינה מוציאה מידי תקנת עזרא ולפיכך צריך לחזור ולקרות כמנין הקרואים מג' ועד ז' לפי מה שהוא היום וכן מעשים אצלנו כמה פעמים עכ"ל:
ותדע שאין הרשות נתונה לנו לשנות או להוסיף מסדר הקבוע לנו מידי שבת בשבתו שהרי מצינו שאנו דוחין מלקרא בכל שבת ושבת פרשת מוסף שבת כמו שאנו עושים בי"ט ובר"ח לפי שאין לה כ"א ב' פסוקים וקי"ל דאין קורין בתורה כחות מג' פסוקים ואע"ג שהיינו יכולין להתחיל מפרשה שלמעלה הימנו או לסיים הפרשה שלמטה כדי לקיים המצוה לקרות עניינו של יום ביומו כדכתיב וידבר משה את מועדי ה' אל בני ישראל ואמרו בגמ' עלה מצותן שיהיו קורין עניין כל א וא' בזמנו אפ"ה לא רצו רז"ל לקבוע פרשת מוסף שבת לדורות בתוס' איזה פסוקים מלמעלה או מלמטה לפי דלא הוו מענינו של יום כחו שכתבו התוספות ז"ל (בפרק הקורא עומד דף כ"ג) והביאו הרב בעל הטורים ומרן ב"י בסימן רפ"ג ואע"ג ששם נחנו ג"כ טעמים אחרים על זה כבר הקשה עליהם הרב בעל תיקון יששכר (בדף נ"ג ונ"ד) וכתב שזה העיקר וראיה לדבר דהא בקריאת ר"ח וחנוכה ובחש"מ לא התירו לקרות לא למעלה ולא למט' מספיקא דיומא כדי להשלים מניין הקרואי' אלא תיקנו שיחזרו אותה קריאה עצמה כיון דלא אפשר בלאו הכי:
וגדולה מזו מצינו במעש' רב שאירע בזמן מרן ב"י ז"ל כמו שהביא הרב בעל תיקון יששכר (דף נ"ז) וז"ל וכך אירע מעשה בקהלתנו יצ"ו בשבוע סדר נשא את ראש בני גרשום גם הם שכיום ב לאבא חזן הקהל הקבוע ועמד יחיד מהקהל והתפלל בציבור ובעת שהעלה ס"ת פתח נשא את ראש בני קהת בסדר שלמעלה ממנו במדבר סיני סדר של השבוע שעבר שנתחלף לו נשא את ראש בני כנשא אח ראש רני סמוכים ודומה בדומה והראה לכהן שיקרא משם וכשברך והתחיל לקרות בני קהת צעקו אליו כל הקהל שאינה פרשת השבוע ושיקרא פרשת נשא את ראש בני גרשום למטה ועל הברכה היו קצת אומרים לו שיחזור ויברך וקצת אומרי' לו שאין צריך ואמרתי לו אני ממקומי בלשון זה תחזור ותברך הואיל וצריך אתה לבטל לגמרי מאותה קריאה דלאו עניינא דיומא היא ולקרות קריאה אחרת עניינא דיומא שדנתי ואת מדינא דתרמוסא וחזר וברך שנית וקרא בסדר השבוע והיה שם החכ' השלם גדול דורנו מוהר"ר יוסף קארו נר"ו שהתפלל אותו היום אצלנו בעבור מצות ברית שהיה בקהל יצ"ו והוא המוהל ושתק לי ולא דיבר כלום וגם לא ראיתיו שגמגם כלל וכו עכ"ל: הרי לך בבירור כמה חמיר לן לקרות כל סדר וסדר מידי שבת בשבתו ושהאידנא אין כח בידנו לא להוסיף ולא לגרוע לא לשנות ולא להחליף ממנהג או מתקנה אשר תיקנו לנו רז"ל וכל העובר על דבריהם גדול עונו מנשוא דהרי הוא עובר על לאו דלא תשא את שם ה' אלדיך לשוא ומברך ברכה לבטלה:
עוד צריך אתה לידע שהמניין הנ"ל של הקרואים שמנינו הוא דוקא בכל יום שיש בו מוסף כגון ר"ח וח"המ שבתות וי"ט ויו"הך אבל בב' וה' ובשבת במנחה קורין ג' בני אדם דווקא ואין מוסיפין עליהם אליבא דכ"ע והם ותקנת עזרא הסופר וב"ד ולא יקראו עמה' פחות מעשרה פסוקי וכדאיתא בב"ק בפרק מרובה (דף פ"ב) ע"ש וה"ה בחנוכה ובפורים בשחרית ובימי התענית בשחרי' ובמנחה דקורין ג' ואין פוחתין ואין מוסיפין עליהן כדאיתא שם בפרק מרובה ובפ"ק דתעניות (דף י"ב) וה"ה בכל יום שאין קורין בו אלא ג' ולא יקרא הקורא פחות משלשה פסוקים כדשנינו במגילה (דף כ"ג) והטעם דקרינן ג' דווקא כימים שאין בהם מוסף וגם שאין קורין פחות מעשרה פסוקים הוא כדגרסינן התם במגילה (דף כ"א) הני ג' דקרינן בב' ובה' ובשבת במנחה כנגד מי אמר רב אסי כנגד תורה נביאים וכתובים רבא אמר כנגד כהנים לווים וישראלים אלא דתני רכ שימי אין פוחתין מעשרה פסוקים וכו' וידבר עולה מן המניין וכו' כנגד מי אמר ריב"ל כנגד עשרה בטלנים שבב"הכ ר"י אומר כנגד עשרת הדיברות שנאמרו למשה בסיני ריש לקיש אמר כנגד י' הלולים שאמר דוד בספר תהילים ור"י אמר כנגד עשרה מאמרות שבהם נברא העולם ע"כ:
וטעם מניין הקרואים שבשאר הימים שיש בהם מוסף הוא כדגרסינן נמי התם בפרק הקורא עומד (דף כ"ב) וז"ל נקוט האי כללא בידך כל דטפי ליה מלתא מחבריה טפי ליה גברא יתרא הילכך בר"ח ומועד דאיכא קרבן מוסף קורין ד בי"ט דאסור בעשיות מלאכה ה' ביוה"ך דענוש כרת ו' בשבת דאיכא איסור סקילה ז' ע"כ. והרד"א ז"ל כתב טעם אחר למניין הקרואים של חובה שבכל השבוע והוא דלפי המניין הזה נמצא מספר הכהנים והלויים הקוראים כמספר ישראלים הקורין ע"כ: פירוש בכלל כל קריאת השבוע יעלו בחובה ח' בין כהנים ולויים דהיינו ב' בשבת בשחרית ב' במנחה וב' ביום ב' וכ' ביום ה והם כמספר הישראלים הקורים בכל השבוע דהיינו ה' בשבת בשחרית וא' במנחה וא' ביום ב' וא' ביום ה':
ומאחר שכבר ראו עיניך מהיכן יצא לנו דין הקריאה בכל הימים הנ"ל ואיזה סדר שתיקנו לנו קדמונינו לקרות בכל יום מהימים הללו ומניין הקרואים חל עלי עוד חובה אחרת והיא להודיעך מהיכן יצא המנהג באיזה מקומות שנוהגים לקרות איזה סדר מהסדרים נוסף על סדרא דיומא ומוציאין ס"ת נוסף על הנהוג כגון בשמחה תורה שנוהגים לעלות שני אנשים נכבדים אחד כדי שיסיים התורה בפר' וזאת הברכה ונקרא חתן תורה וא' שמתחיל בפרשת בראשית ונקרא חתן בראשית וקורא אותה פרשה לבדה בס"ת שלו וכגון בשבת שאירע איזה חתונה שיש מקומות שנוהגים שהחתן אוחז ס"ת בזרועו מלבד אותו שמוציאין לקרות בו בסדר היום ועולה לקרות כס"ת שלו בפרשת ואברהם זקן לבד ואינו קורא כלל בסדר חובת היום אם יש להם על מה שיסמוכו לעשות דבר כזה ואם החתנים הנ"ל יהיו עולים למניין הקרואים של חובה בסדר פרשת השבוע או לא ואח"כ אלכה לי לברר דיני המפטיר ומן הכל יצא לנו התשובה לשאלה אשר שאלת ממני:
הנה יגעתי ומצאתי עיקר דבר זה בספר ר' דוד אבודרהם ז"ל שכתב וז"ל בשמחת תורה מוציאין ג' ספרים וקורין באחד ה' בפרשת וזאת הברכה וקורא עם הד' עד ואתה על במותימו תדרוך וחוזר וקורא עם החמשי שהוא המסיים מתפילת וזאת הברכה עד לעיני בל ישראל וכב' קורא המתחיל בראשית עד אשר ברא אלהים לעשות ונקרא יום זה יום ש"ת לפי שמסיימין בו התורה וראוי לשמוח בסיומה והטעם שמתחילין מיד בראשית כדי שלא יהיה פתחון פה לשטן לקטרג ולומר כבר סיימו אותה ואינם רוצים לקרות עוד או הטעם כמו שזכינו בסיומה כך נזכה בתחילתה עכ"ל:
והרב בעל תיקון יששכר כתב על זה וז"ל וכן נהגו בהרבה מקומות על פיו לחזור עם האחרון מהראש ועוד שבאלו המקומות נהגו לעלות ביום זה לס"ת כמעט חצי הקהל או רובם מראש הסדר עד ואתה על במותימו תדרוך וחוזר עם האחרון מהראש וכו' וכן ראיתי שעשו בירושלים עה"ק תוב"ב ומעלין לפעמים עשרה בפעם א' לכבוד ולשמחת המודה והמוסתערבים יצ"ו תושבי צפת שבגליל העליון תוב"ב וכן אנו ק"ק המערביים יצ"ו אשר שם נוהגים כמותם שמעלין כל שמעלין גדולים וקטנים עד מעונה אלדי קדם ואח"כ חוזרין ומעלין מראש הסדר עד שם ג' כהן ולוי וישראל ואם אין שם כהן ולוי והיו שלשתם ישראלים ואח"כ עולה הד' שהוא הסמוך לקרות מעונה אלדי קדם עד ויעל משה שמזכירין אותו לרוצ' לעלות בו ואח"כ עולה הה' שהוא המשלים וקורין אותו חתם תורה ויש שקורין אותו חתן תורה ואם יש לאל ידו עושה סעודה לאוהביו וריעיו על שחתם את התורה ואם לאו מרבה בסעוד' ביתו מה שיוכל ויהי מה לכבוד התורה שהוא חתם אותה ובספר שני קורא המתחיל בראשית עד אשר בדא אלדים לעשות עכ"ל: והרב בעל הטורים כתב שבספר הפני קורא המפטיר ושבג' קורא המתחיל בראשית ע"כ: ועל זה כתב הרב בעל תיקון יששכר ז"ל וז"ל ונראה לי שטעמו הוא לפי שאין זו ההתחלה חובה כשאר קריאות היום שאינה לא סדר היום ולא עניין מאורע היום בפרשה המפטיר שהיא מעניין היום וקרבנו אלא מנהג בעלמ' וכו' לכך אין ראוי להקדימ' לקריא' פרשת מוסף היום שקור' המפטיר אלא שקור' המפטי' פרשתו תחיל' ומפטי' ואח"כ קורין זה המנהג הית' ועוד די"ל דשייך כאן תדיר ושאינו תדיר תדי' קוד' שפרשיו' המפטיר תדירין בכמה מועדים שיש בשנ' וזו אינו אלא יום זה בשנ' והרמב"ם ז"ל בכל פסקיו לא הזכיר מתחלת בראשית זה היום כלל ועיקר והמנהג הפשוט הוא כהרד"א ז"ל ונוהגים בכמה מקומות במערב שכשיעלה המסיים המורה לסיים יהיה מוכן לפניו המפר השני פתוח בו בראשית וכשסיים לעיני כל ישראל יתחיל מיד בספר השני בראשית הכל בקריאה אחת שלא יפסיק בין הסיו' וההתחל' כלל ואחר שסיים עניין בראשי' הוא שיברך ברכת התורה האחרונ' וכשהייתי במצרי' שמעתי שכן נהג מורינו הרב הגדול החכם השלם מוהר"ר דוד ן' זמירו נר"ו בביתו ששם תמיד מתפצל עם כל בני ישיבתו ותלמידיו וכו' ואומר אני שלפי הטעם הראשון נראה יותר טוב מנהג המתחילין מיד שלא להניח לקטרוגו של שטן אפילו רגע אחד ועוד יש טעם אחר לדבר וה אמה שאמרו ז"ל התורה תחילתה נעוץ בתוכה וסופה נעוץ בתחילתה בשלהבת קשורה בגחלת וכן לזה הטעם יותר נראה מה שהוא מנהג לסמוך מיד ולא להפסיק כלל ועוד נ"ל לשי' מה שכתבנו שאין קריאה זו של התחלה אלא מנהג בעלמא שיותר טוב הוא לסמוך אותה לקריאת הסייום שהיא חובת ולפוטרה בברכותיה תחילה וסוף ודבר זה ייטב ויישר לכל ע"כ:
והרב בעל חמדת ימים (בדף ר"פ ע"א) כתב וז"ל ואחר שקורא החתן המשלים הפרשה יתקנו ספר החתן מתחיל כדי שאחר גמר הברכה יתחילו פרשת בראשית תיכף ומיד כי אף דבעלמא קי"ל תדיר קודם והיה ראוי לקרות פרשת המפטיר שהיא חובת היום ופרשת בראשית אינו אלא מנהג מ"מ כתבו גדולי הראשונים שסמכו בזה על המדרש שלא יהיה פ"פ לשטן וכו' עכ"ד:
הרי לך שמכל המנהגים הנ"ל שיש בקריאת המתחיל בפרשת בראשית ביום ש"ת אין גם אחד שיאמר שיעלה קריאתו למניין הה' קרואים של חובת היום ואדרבא הראת לדעת כמה גריעא כחא דהאי מנהגא שכמה פוסקים לא הזכירוה כלל ועיקר ויש מהן דסברי שמן הדין היה לקבעה אחר המפטיר ואחרים תיכף ומיד לסיומה של פרשה וזאת הברכה שהיא סדרא דיומא כדי לפוטרה בברכות שמברך המסיים דנראה ודאי הטעם הוא רשום שחששו לברכה לבטלה אם יברכו עליה לבדה וכדי שלא ישאר לך עוד שום פקפוק בדבר שא נא עיניך וראה מה' שכתב הרשב"ש ז"ל (בסי' תל"א) על מה שנשאל במעשה שהיה כי ביום ש"ת ירד החזן לפני התיבה והוציא ג' ס"ת באחד קרא בפרשת וזאת הברכה בד' גברי ובשני פרשת בראשית בחד גברא ובשלישי פרשת המוספין וכו' ולעזה עליו כל המדינה ושאל לרב ז"ל את פיו והוא ז"ל השיבו וז"ל יפה תפסו עליך שהרי לא קראו בו אלא ד' ולא השלמת חובת היום ואינו כמו ר"ח טבת שחל להיו' בשב' זו והוא כשגג' ע"כ ועיין עוד שם (בסי' תר"ו) שכתב וז"ל וכן בש"ת שנהגו לקרו' פשר בראשי' שלא ימצא השטן מקום לקטרג על ישראל לפי שכבר השלימו את התורה וקורא אותה הששי גם אותה קריאה צריכה קדיש ובכל אחד מג' ספרים שמוציאין באותו היום אומרים קדיש ע"ש והטעם הוא כמו דתני ואזיל כענין המפטיר דכיון שהפסיקו בקדיש מורה שאינו כולה למניין של חוב' וכן תמצ' בקונטריס ישן של הפסקות הקריאות אשר מצא בעל תיקון יששכר ז"ל איך הפסיק ביום ש"ת בפרשת וזאת הברכה ז' הפסקות וכתב עלה וז"ל זה החילוק הוא רק לז' שהם חובת היום ואם יחול יום ש"ת בשבת כגון בא"י שאילו בח"ל כבר כתבתי למעלה שאינו חל לעולם בשבת וכבר כתבתי למעלה בסדר יום ש"ת שבהרבה מקומות שמחת היום הוא לעלות מהקהל כמה יתרים על המניין לכבוד חתימת התורה והשמחה בכך עכ"ד:
ומעתה אסורה נא ואראה מנהגא אחרינא של החתן הקורא בפרשת ואברהם זקן ועל מה אדניה הטבעו הנה מצאתי וגם ראיתי בספר תיקון יששכר (דף פ"ד ע"ב) שכתב וז"ל נהגו ברוב המקומות וכן אנו נוהגים שבשבת שיש בו חתן שקורין לו פרשת ואברהם זקן אחר שיקרא בס"ת סדר השבוע ומברך עליו ברכה אחרונה אח"כ קורין לו ואברהם זקן בחומש החזן או שיש ביניו בניגון בלא ברכה לא בתחילה ולא בסוף וכל פסוק שיקראו לו מתרגמו א' משושביניו וכן כתב הרד"א ז"ל וז"ל ונוהגין בכל המקומות בשב' של ז' החופ' אחד שקורין בס"ת בסדר היום לקרות עם החתן בספר תורה ב' ואברהם זקן עד ולקחת אשה לבני משם וכן כתוב בס' רבינו סעדיה ז"ל ואם אירע זה הענין בשבת שמוציאין ב' ס"ת אוג צריך לקרות תחילה הפרשיות המוטלות על הציבור ואח"כ יקרא פרשת החתן כי הראשונות הן חובה וזו רשות ע"כ מספר מהרד"א ז"ל: וא"ת מה טעם שכן נהגו להוציא ס"ת מהיכלו לקרו' בו לחתן וקריאתו היא רשות י"ל וכו' דחופה הויא כמועד והואיל והיום הוא יום ס"ת משום כבוד מועדו של חתן מוציאין ג"כ ס"ת שני לפרשתו אבל מ"מ אין כאן חובה אלא רשות שאין מועדו מועד כל הקהל ועוד שאין טעם במה שנהגו לקרות פרשה זו ביום הזה לחתן אלא בעבור שתהיה לו בס"ט בעלמא כלומ' י"ר שיעלה זיווג טוב כזיווגו של יצחק אבינו ע"ה הנז' בפרשת זו עם רבקה אמנו ע"ה ואינו אלא מנהג של שמחה וס"ט לכך נהגו שלא לקרות לו כולה כשאר קריאות של ענייני ימי המועדים וכו' ויש מקומות שלא נהגו בה כלל ולכך נראה שיותר טוב הוא מנהגינו שאין אנו מוציאין ס"ת מהיכלו בצבור החתן שאין אותה קריאה אלא של ס"ט ושמחה בעלמא עכ"ל:
והתשב"ץ ז"ל כתב (בח"ב סי' ל"ט) דטע' המנהג הזה הוא שלפי שרוב החתנים הם ע"ה תקנו להם לקרא פרשה ואברהם זקן בע"פ שהיא מעניין זיווג כדי שלא להכלימם כמו שכתב בעל הערוך בערך חתן שכתב וז"ל חתן שבא לקרות בתורה פותח ורואה בעניינו של יום ומברך וקורא ג' פסוקים וגולל ס"ת וקורא מואברהם זקן ג' פסוקים בע"פ ואח"כ מברך כדרך שעושה כ"ג ביוה"ך שנוטל ס"ת ומברך וקורא בו אחרי מות ואך בעשור לחדש וגולל ס"ת וקורא בע"פ ובעשור שבחומש הפקודים ואח"כ מברך כמפורש בפ' בא לו כ"ג ובפ' אלו נאמרין וא"ת יגלול ויקרא בספר ואברהם זקן קי"ל אין גוללין ס"ת בציבור וא"ת יקרא ע"פ קודם קי"ל אין מברך אלא אם כן רואה דגרסינן בסוף גמרא דפ' בני העיר אמר ר' זירא אמר רב מתנא אמר שמואל הלכתא פותח ורואה מברך וקורא ע"כ:
והרב בעל פרח מטה אהרן כתב (בח"ב סי' ל"ו) שהמנהג הוא שהחתן קורא בתחילה בפרשת השבוע ואח"כ קורא בס"ת שהוא מוליך עמו פרשת ואברהם זקן ובסוף החשובה הביא המנהג שנוהגים בק"ק ארגון אשר בעיר סאלוניקי יע"א שקורין לחתן נוסף על מניין הקרואים של סדר חובת היום וכתב ששאר הק"ק נוהגים לקרא פרשת ואברהם זקן בחומש ע"ש:
נמצינו למדין מכל הנז"ל שמנהג קריאת החתנים הנ"ל אין לו שורש וענף ולא אתי מכח שום תקנה ואם יבטלוה לא נפקא לן מינה ושאינה מפיק כלל ועיקר י"ח הקריאה ושהחתנים איום עולים בקראיתם למנין העולים של חובה אם לא קראו לפחות ג' פסוקים בסדר היום:
ואם ראית שהרמ"א ז"ל (בא"ח סי' קל"ה) פסק דבב' ובה' מותר להוסיף עולים בשביל החתנים ולקרות ד' עיין מה שכתב מרן נ"י על זה ומ"ש בבדק הבית שלו ותמצא שכתב וז"ל ואנו לא נהגנו בשני ובחמשי להוסיף בשביל החתנים ולא שמענו מי שנהג כן ע"כ והרב בעל פ"ח ז"ל כתב שכן עיקר ע"ש ותו דהתם לא מיירי אלא שיוסיפו גברי על קריאת סדר היום אבל לא להוסיף בקריאות דעלמא:
ואם יעלה על דעתך להשוות קריאת פרשת החתן לההיא דר"ח טבת כשחל להיות בשבת שקורין ו' גברי בספר אחד ואחד כספר אחר ישתקע' הדבר ולא יאמר דמידי אירייא התם סדר היום וסדר ר"ח תרווייהו חובת היום נינהו מה שאין כן הכא בנ"ד שקריאת פרשת החתן אינה חובת היום כמו שהוכחתי ואיך יצטרף קריאתו דרשות והיא פרטית לו לבדו עם קריאת הציבור שהיא חובה על כל הקהל:
ואע"ג דרמ"א ז"ל פסק בשם המרדכי שהפטרת החתן דוחה להפטרת סדר היום עיין מה שכתב הרב בעל תיקון יששכר (בסוף דף פ"ב ע"ב) וז"ל ואיך שיהיה אין אנו נוהגים בשום אחד מכל אלו שכתב המרדכי בחתן אלא כמו שכתבתי והפטרות הסדרים והפרשיות והמועדים והחדשים ודפורענותא ודנחמתא ודתיובתא כולם כתיבי ורמיזי בגמ' במגילה דהקורא ובבני העיר ובמ"ס ובפסיקתא כמו שכתבנו למעלה ולשל חתן אין בה שום רמו ואינה אלא מנהג משום שמחה לבד וכן כתוב שם במרדכי ז"ל ובהגהות שאינו אלא מנהג שמחה לכך די במה שאנו נוהגים לקרות ממנה קצת פסוקים אחר קריאת סדר השבוע וברכותיה כמו שכתבנו עכ"ד:
באופן דאף אם ירצה המתעקש להתעקש ולומר שלחתן בעצמו תהיה הקריאה הנ"ל כחובה מאחר שכן נהגו (מה שאינו) אעפ"כ לא תוכל לדון מינה שיעלה למניין הקרואים של חובה שהרי סדרא דיומא כבר הוכחנו שהיא חובת הכיבוד ואף את"ל שזו היא חובת יחיד לא אתי חובת יחיד להפיק ידי חובת ציבור מלבד שכל אלו הדיוקים אין לנו כורך בהם דהלכתא רווחא היא כאשר הוכחנו במישור:
סוף דבר עיין מה שכתב הרב בעל ס' הדרת אליהו (בח"ב דף י"ט ע"ב) וז"ל אין ספק שעל קריאה הבלתי צריכה כלל דהוה ליה כאלו היה קורא בס"ת ביום שלא התקינו רז"ל לקרא שאין מברכי' על אותה קריאה אף כי הפיה בציבור דכל ההיתרו' שהתירו קצת מהפוסקים לקריאת ס"ת לחתנים לא בשבת ולא בחול בעיני אין להם שורש וענף דלא מצינו בשום מקום שחייבו רז"ל להעלות החתן לס"ת עד שיצטרכו להוציא ס"ת בשבילו או להוסיף על העולי' ביום שאסרו התוספת וכן לא מצינו שיהיה מצוה מן המצות המוטלות על האדם לעלו' לס"ת אף אם לא יקראוהו לו לקריאה הצריכה עד שיחזרו הפרשה בשבילו ויברך ברכה שאינה צריכה דהרי כדי שלא יברכנה התירו רז"ל אליבא דמאן הקריאה בעל פה האסורה ע"כ: ואף כי מצאתי קצת גימגום כלשון הרב ז"ל שהעתקתי לשונו אות באות מילה במילה ובאמת שהם טעויות שנפלו בדפוס לא רציתי להרים את ידי לתקן את המעוות כיון דכונת הרב ז"ל ועניינו מובנים אצלי: פש גבן לברר דיני המפטיר כדי שמכל
והשתא הנ"ל יותר לך הספק שניסתפקת בשאלה דנ"ד: תנן בפ' הקורא את המגילה עומד זה הכלל כל יום שיש בו מוסף וכו' אין פוחתי' מהם אבל מוסיפי' עליה וכו' ומפטירין בנביא וכו' ובגמ' אמר עולא מפני מה המפטיר בבכיא צריך שיקרא בתורה תחילה מפני כבוד התורה: ופרש"י שלא יהיה כבוד התורה וכבוד נביא שוה עכ"ל: ר"ל כפי מה שפירשו הפוסקים שאם יקראו בנביא לבדו כמו בתורה לבדה הרי הושוו וכו' לכך התקינו שיקרא המפטיר בתורה קודם מה שכבר קרא הז' שאם ישיירו בפרש' ג' פסוקים אחרונים שלא יקראה הז' כדי שיקראם המפטיר לא מינכרא מלתא דמשום כבוד התורה הוא קורא כתורה קודם שמפטיר בנביא אלא יאמרו שבשביל שעדיין לא כשלמה קריאת הפרשה לפיכך קורא המפטיר בתודה להשלים קריאתה ואמרינן נמי התם אמר ר' תנחום אמר ריב"ל אין המפטיר מתחיל בהפטרה עד שיגלל ס"ת ואחר שלא יהיה הגולל טרוד ולא יוכל לשמוע ההפטרה ואחר שגוללין הס"ת קורא ההפטר' וצריך שיהיה בה מענין סדר היום וכתב הרב אז"ל ולמה מפטירין בנביאים לפי שגזרו גזרה על ישראל שלא יקראו בתורה התקינו לקרות בנביאים מענין סדר הפרשה שיהא שייך לכל שבת ושבת כנגד הז' שהיו צריכים לעלות ולקרות ואין קורים עם כל אחד ואחד מהם פחות מג' ובין כלם כ"א פסוקים לכך התקינו לקרות כ"א פסוקים בנביאים ולא יפחתו מהם ואם נשלם העניין בפחות מכ"א פסוקים כגון הפטרת שובה שהוא קטנ' אין צריך לקרות יותר ואי איכא תורגמן אפילו לא קרא אלא עשרה פסוקים ותרגמן ש"ד דהפסוק האחרון חשוב כב' לפי שאחר שתרגמו המתרגם חוזר וקורא אותו פעם שנית ונקראת הפטר' לפי שהיו נפטרין בה מקריאת התורה ואעפ"י שאח"כ נתבטלה הגזר התקנ' הנ"ל שהתקינו לקרו' בנביאים לא זזה ממקומה:
אבל לדעת אם המפטיר עולה למניין ז' או לא זו היא בעיא שם בגמרא בפ' הקור' עומד (דף כ"ג) וז"ל איבעי' להו מפטי' מהו שיעל' למניין ז"ר הונא ורב ירמי' בר אבא חד אמ' עולה וחד אמ' אינו עולה מ"ד עולה דהא קרי ומ"ד אינו עולה כדעולא דאמר עולא מפני מה המפטיר בנביא צריך שיקרא בתורה בתחילה מפני כבוד התור וכיון דמשום כבוד התור הוא למניינא לא סליק ע"כ: ור"ת פסק כמ"ד עולה ולכך אנו נוהגים בתעניות במנחה ובט' באב שאין אנו יכולים להוסיף על הקרואים שהשלישי והיה המפטיר ועולה למניין הג' של חובה וכן ביוה"ך במנחה ואז אינם מפסיקים בקדיש כמו שפסק הרשב"ש (בסי' תר"ן) אבל בשבתות וי"ט וביוה"ך שחרית המפטיר לא הוי מן המניין דכיון שמותר להוסיף עליהם יכולים אנו לעשות מנהגנו אליבא דכ"ע דאי הוי הלכ' כמ"ד אינו עולה עבדינן שפיר ואפי' הוי הלכה כמ"ד עולה מ"ש אין לחוש שהרי מותר להוסיף והריב"ש ז"ל (בפי קי"ב) כתב דבין למ"ד עולה ובין למ"ד אינו עול' כולה ס"ל דעול' דאמר דהמפטיר אינו קורא בתורה אלא משום כבוד התורה אלא דמ"ד עולה ס"ל דכיון דמ"מ הא קא קרי עולה ומ"ד אינו עולה ס"ל דכיון דאינו קורא אלא משום כבוד התור' אינו עולה וכו' וכתב שכן נראה מדברי הגמ' ע"ש:
ולכן כיון שבאלו הימים דהיינו בשבתות וי"ט ויו"הך בשחרי' שהמפטיר אינו עולה במניין הקרואים של חובה תיקנו לומר קדיש בין הז' למפטיר להודיע שאינו ממניין הז' וכן פסקו שם התוס' וכן במרדכי וכן כתב הרד"א ז"ל וז"ל מה שנהגו לומר קדיש בין הז' למפטיר להודיע שאינו ממניין הז' כמו שתיקנו קדיש בין תפילת ערבית לח"י ברכות להודיע שתפילת ערבית רשות לפיכך חוזר המפטיר וקורא במה שקרא הו' ע"כ: אבל כשהמפטיר הוא מניין העולים אין אומרים קדיש אחריו אלא כשמסיים קריאת בתור' וכ"כ הרמב"ם ז"ל (בפ' י"ב מה' תפילה) וכ"כ שם ההגהות בשם רב נטרונאי גאון ומשם רבנן סבוראי וכן בסדר הגאונים ז"ל וז"ל יש נוהגים המפטיר מן המניין ואומרים אחריו קדיש ויש נוהגים שאינו מן המניין ואין אומרים אחריו לא קודם שיעלה ע"כ: וכן פסק הרשב"א ז"ל (בסימן תר"ו) וז"ל המפטיר אינו קורא כי אם קצת ממה שקרא הו' ע"כ אומרים קדיש אחר השביעי וכיון שהפסיקו בקדיש אינו עולה למניין עכ"ד: וכן משמע מדברי הריב"ש ז"ל (בסי' נ"ט ובסי' שכ"ו) ע"ש:
הרי לך בהדיא שדין זה של המפטיר אם עולה למניין או לא שאינו כ"כ פשוט כי במחלוקת הוא שנוי ושאליבא דכ"ע כשהפסיק בקדיש דאינו עולה וא"כ די לנו היכא דבדיעבד טעה הש"ץ וסיים הפרשה בשישי דאז יהיה עולה למניין ז' באותו פעם לבד כדי שלא להטריח את הציבור לחזור פעם אחרת והבו דלא להוסיף עלה ולבדות מדעתינו החילוקים שחילקת בשאלתך ותמהני עליך איך עלה על דעתך לומר דה"ה יהיה אם המפטיר היה קורא ג' פסוקים הסדר אחר שלא מחובת היום דמאן חשיב מאן ספין ומאן רקיע לומר דבר כזה דהא כבר עיניך ראו ולא זר שאפילו פרשת מוסף שהיא מעניינו של יום ויש לנו וסמך בתורה לקרותה כדכתיב וידבר משה את מועדי ה' וגומר ואע"פכ לפי שאין לה כי אם ב' פסוקים לא רצו רז"ל לקבעה לדורות בהוספת איזה פסוקים מלמעלה או מלמטה לפי דלא הוו מעניינו של יום וא"כ איך הוה ס"ד דבנ"ד שלא קרא כלל הז' בסדר חובת היום דיהיה עולה קריאתו בסדר אחר כאילו קרא בסדרא דיומא ומינה בכ"ש שאם החתן בראשית וה"ה לשאר חתנים דעלמא דקורין בפרשת ואברהם זקן לא יקראו לפחות ג' פסוקים בפרשת השבוע שהיא סדרא דיומא דלא יעלו למניין הקרואים של חובה:
והנה על עיקר דין זה דנ"ד שפסק מרן ב"י (בסימן רפ"ב) דאם טעה הש"ץ וסיים הפרש' בשישי ואמר קדיש שאין בריך לקרות עוד אתר לפי שהמפטיר עולה למניין ז' מלבד שהדין הנ"ל אינו פשוט שהרי ההגהות חיי' (בפרק י"ב מה' תפלה) כתבו וז"ל אמרינן במ"ש (בפרק י"א) דאם טעה החזן וסבר שקראו ז' ולא קראו אלא ו' חוזר וקורא ז' ושמיני מפטיר ע"כ יש לי להקשות לרב סתירא מיניה וביה דאיך פסק כאן כ"כ בפשיטות שהמפטיר עולה למניין ז' אף על גב שלא חידש ולא הוסיף כלל בקריאתו אלא קרא מה שקרא הששי והפסיק בקדיש ובסוף סימן קל"ו פסק בהיפך דהרי כתב וז"ל הקורא בתורה ראשון וקרא הפני מה שקרא הראשון אם מוסיף על מה שקרא הראשון ג' פסוקים אפילו ב במקום דלא אפשר אותו ב' עולה מן העניין ואם לאו אינו עולה מן המניין וכו' ע"כ וא"כ מינה בכ"ש בנ"ד שמן הדין המפטיר לא יעלה מן המנין שמלבד שאינו מוסיף אפי' פסוק אחד כבר הפסיק בקדיש ונלע"ד לתרץ בדוחק ולומר דכיון שאין לנו רשות לקרות אלא פרשה אחת בכל שבוע מידי שבת בשבתו דהיינו הפרשה של חובה דהיא סדרא דיומא א"כ השתא סליק עניינא דיומא הטעות כפרי החג דלא אפשר ולהכי מהני מה שחוזר וקורא המפטיר מה שקרא הששי כלי שום תוספת וכמו שכתב מרן ז"ל בעצמו (בסוף סימן קל"ז) וז"ל חוץ מפרי החג משום דלא אפשר ע"כ וה"ה יהיה בנ"ד לפי דעתו ז"ל הגם שדבריו צל"ע:
שמעינן מיהא מכאן דכיון דקריאה כפולה זו כשאפשר להוסיף כל ג' פסוקים לא מהניא לציבור להשלים להם חובת העולים לאותו יום ממילא משמע דאית בה משום ברכה לבטלה: ומעתה נחזור לעניינינו הראשון דלא מצינו שעלה על דעת שום פוסק שבקריאת ג' פסוקים מסדר אחר שיהיה המפטיר עולה למניין ז' והנני מוסיף לתמוה על שכלך הזך על מה שהיתה רוצה ללמוד הימנו שאם ביום ש"ת לא ירצו להוסיף בקרואים כי אם ה' של חובת היום שהחתן בראשית יהיה עולה מן המניין ישתקע הדבר ולא ישמע על פיך דכבר הראת לדעת כמה גריעא כהא דהאי מנהגא של חתנים הן מהחתן בראשית הן מאותם חתנים העולים לקרות בפרשת ואברהם זקן דבקושי התירו להוציא לכבודן ס"ת מיוחד להם ולטרוח לציבור לשמוע קריאתן בכדי וכדכתב הרשב"ץ (בת"כ סימן ל"ט) וכבר הודעתיך שאין למנהג הזה לא שרש ולא ענף ושלא אתי מכח שום תקנה ובודאי כפי הנלע"ד אי הוה איישר חלייהו של בעלי ההוראה היו מבטלין אותו וכדכתב הרב בעל ס' הדרת אליהו (בח"ב דף י"ט) שאינו מן הראוי שכל מי שירצה ליטול את ה' יבא ויטול מלכד שיש חשש לברכתם שהיא ברכה לבטלה כדכתיבנא כיון שזאת הקריא' אינה מסדרא דיומא והיא פרטית להם לבדם בשביל שמחתם ואינה מוטלת על הציבור ואיך יעל' על הדעת שקריאת שקורין להם לעצמם ולשמחת' ישלים למניין הקרואים כקריאת חובה המוטלת על הציבור ושיהיה עולה קריאתם כאילו קראו בסדר חובת היום להשלי' למניין ז' של חובת היום ובודאי שלא החזקתיך שיעלו על דעתך סברות זרות כאלו לכן בני שמע בקולי איעצך ויהיה אלדי' עמך מכאן ואילך קודם שיצאו הדברים מפיך ובפרט ע"י כתב תחקור ותדרוש בכור שכלך בעיקרן של דברים ובשרשם וכשתתישב דעתך בהם אם תסתפק באיזה דבר אז אשכילך ואורך כדרך זו תלך אבל בדברים פשוטים כאלו הא להג הרבה ויגיעת בשר לאבד בו הזמן:
המורם מכל הני מילי מעלייתא דכתיבנא הוא שאין לנו כח ורשות לבטל ולשנות התקנה הנ"ל ושכל המשנ' ידו על התחתונ' וכיון דהאידנא הסדרי' הללו הם עלגנו חובה אסור לצאת חוץ לשיטה ולהחליף הסדר הנ"ל שיש בידינו ואגב ראינו כמה גרוע כח מנהג קריאת החתנים הנ"ל בסדרים הנ"ל ומשבח אני את בני הק"ק הזה ה"י שאין נוהגים כלל ועיקר לקרא פרשת ואברהם זקן לכל חתן וחתן שירצ' לעלו' סס"ת בשבת שבתוך ימי חופתו כי אם דווקא לחד בדרא כשרוצה לעשות שורה ואו מוסיםין על הקרואים והחתן הנ"ל אינו עולה למניין הקרואים של חובה ואגב הודעתיך כל דיני המפטיר ומכל מאי דכתיבנא יצא תשובה לשאלתך שדווקא בדיעבד היכא דהשלים הש"ץ הפרשה בששי אז יוכל להשלים מניין הקרואים במפטיר כיון שחוזר וקורא מה שקרא הששי בהיות דלאו אפשר בלאו הכי כדהוכחתי לעיל אבל אם ירצה לעשות כן לכתחילה בכל שבת ושבת לא צייתינן ליה ואם יסרב בדבר מעברינן לה ובפרט כשהפסיק בקדיש בנתיים ומכ"ש וק"ו אם לא יקרא כלל עם המפטיר בסדר חובת היום כי אם בסדרא אחרינא שאינו מעניינו של יום כאשר הוכחנו הכל במישור בראיות ברורות וחזקות כפי אשר הורוני מן השמים תם ונשלם בסדר ובשנת לו חכמו ישכילו זאת יבינו וגו' לפ"ק:
כה דברי זעירא דמן חברייא שמואל בלא"א דוד חזקיהו מינדיש די סולה זלה"ה