שאלה ראובן נפל למשכב על ערש דוי והכביד עליו חליו וכדי שלא תשאר את אשתו זקוקה ליבום צוה מחמת מיתה שיכתבו גט לאשתו על תנאי אם לא מתי מחולי זה לא יהי' גט ואם מתי מחולי זה יהי' גט מעכשיו ואם לא מתי מחולי זה לא יהיה גט וכן עשו כאשר צוה ונתנו הגט לאשתו על תנאי זה ואחר ימים נתרפא ראובן מחולי זה וקם ממיטתו אך אמנם לא חזר עדיין לבריאתו הראשון ולא היה בו כח לצאת מפתח ביתו ויהי כאשר עברו שמנה ימים חזר ראובן הנ"ל ונפל למשכב ונתק מחולי הראשון אל חולי אחר ונפטר לבית עולמו וחלי"ש ואח"כ התחילו אנשי המקום לערער על האי איתתא אי זקוקה ליבום אי לא הללו אומרים שפטורה מן החליצה ומן היבום כיון שבתוך ימים מועטים נפל למשכב פעם אחרת מסתמא מחמת חולי הראשון מת והגט גט והותרה לינשא לשוק וכת אחרת אומרים כיון שנתרפא בינתיים אף על פי שחזר וחלה ומת בטל הגט והשתא מבעיא לן מה יהיה דינה ומשפטה אם זאת האשה זקוקה ליבום או לחליצה או פטורה מכל וכל ואם הלכה ונשאת לשוק אם תצא או לא יורנו המורה לצדקה איזה דרך ישכון אור והאמת והמשפט ומהת"מש:
תשובה תנן במסכת גיטין [דף ע"ב עמוד ב] וז"ל זה גיטיך מהיום אם מתי מחולי זה ועמד והלך בשוק וחלה ומת אומדין אותו אם מחמת חולי הראשון מת הרי זה גט ואם לאו אינו גט ע"כ במשנה:
ובגמרא א"ר הונא גיטו כמתנתו מה מתנתו אם עמד חוזר אף גיטו אם עמד חוזר וכו' תנן זה גיטך מהיום אם מתי מחולי זה ועמד והלך בשוק וחלה ומת אומדין אותו אם מחמת חולי הראשון מת הרי זה גט ואם לאו אינו גט ואי אמרת אם עמד חוזר למה לי אומדנא הרי עמד אמר מר בריה דרב יוסף משמיה דרבא שניתק מחולי לחולי והא עמד קתני עמד מחולי זה ונפל לחולי אחר והא הלך בשוק קתני הלך על משענתו והא קמ"ל דהלך על משענתו הוא דבעינן אומדנא אידך אומדנא נמי לא בעינן עכ"ל הגמרא:
ופיר"שי ז"ל שניתק מחולי לחולי. ואין זו עמידה אא"כ בא לכלל רפואה שעה אחת: על משענתו. נשען על מקלו ולעולם חולה הוא והא דנקט הלך לאו משום דעמידה היא דתילף מינה אם עמד אינו חוזר אלא הא קמ"ל דהלך הוא דבעי אומדנא אם מת מחולי הראשון דאיכא למיחש הואיל והלך בשוק ניצל מאותו החולי ומת מחולי אחר והוא אמר מחולי זה: אידך. מי שלא הלך בשוק מסתמא אע"פי שניתק לחולי אחר עדיין יש בו מחולי הראשון ולא בעי אומדנא עכ"ל רש"י ז"ל:
הרי לפניך מהסוגיא הזאת לפי פיר"שי ז"ל ברור כשמש שכל שלא הלך בשוק על בוריו על הסתם לא נתרפא עדיין ואע"פי שניתק מחולי לחולי אחר עדיין יש בו מחולי הראשון ולא בעי אומדנא וכן פסקו כל גדולי הפוסקים:
הרי"ף בפ' מי שאחזו וז"ל א"ר אלעזר משמיה דרב שכיב מרע שניתק מחולי לחולי מתנתו מתנה עכ"ד ורצה לומר בזה דלענין גט נמי הוי גט ולא בעי אומדנא כמו שפירש דברי הרב ב"י בסימן קמ"ה וז"ל ומיהו להרי"ף והרמב"ם אם ניתק מחולי לחולי ולא עמד בשוק הוי גט ואינו צריך אומד וכן כתב הרמב"ם בפ"ט וגם הרי"ף כתב במי שאחזו א"ר אלעזר משמיה דרב שכיב מרע שניתק מחולי לחולי מתנתו מתנה כלומר ולענין גט נמי הוי גט ולא בעי אומדנא עכ"ד:
גם הרמב"ם בפ"ט מהל' גרושין הלכה י"ח וז"ל הרי זה גיטיך מעכשיו אם מתי מחולי זה ועמד והלך בשוק וחלה ומת אומדין אותו אם מחמת חולי הראשון מת ה"ז גט ואם לאו אינו גט ואם ניתק מחולי לחולי ולא עמד בשוק הרי זה גט ואינו צריך אומד ע"כ:
וכתב על זה הרב כסף משנה דהרי"ף והרמב"ם ס"ל דההוא שינוייא דשני מר בריה דרב יוסף ליתיה אלא אליבא דרב הונא דאמר גיטו כמתנתו אבל לרבה ורבא דק"ל כותייהו אתיא מתניתין כפשטא דכל שהלך בשוק בין במשענת בין שלא במשענת אומדין אותו אם מחמת חולי הראשון מת הרי זה גט דההיא הליכה לאו כלום היא ובודאי לא נתרפא לגמרי כיון שמת מאותו חולי הראשון ע"כ:
וכן כתב הטור באבן העזר סי' קמ"ה וז"ל עמד מחוליו והלך בשוק בלא משענת כדרך הבריאים אע"פי שחזר וחלה ומת מהחולי הראשון בטל הגט כיון שנתרפא בינתיים: לא הלך בשוק אפי' ניתק מחולי לחולי והלך בינתיים בביתו בלא משענת הרי זה גט ואין צריך אומד שודאי מחולי זה מת: ואם עמד והלך בשוק על משענתו אם לא ניתק מחולי לחולי אלא שהכביד עליו חוליו ומת אפי' היקל בינתיים אין צריך אומד שודאי מחולי הראשון מת וגם ניתק מחולי לחולי כיון שעמד והלך בשוק על משענתו אומדין אותו אם מחולי הראשון מת הרי זה גט ואם לאו אינו עכ"ל:
וכתב הרב בית יוסף וז"ל עמד מחליו והלך בשוק בלא משענת וכו'. גם זה בפ' מי שאחזו אהא דא"ר הונא גיטו כמתנתו פריך מדתנן הרי זה גיטך מהיום אם מתי מחולי זה ועמד והלך בשוק וחלה ומת אומדין אותו אם מחמת חולי הראשון מת הרי זה גט ואם לאו אינו גט ואי אמרת אם עמד חוזר למה לי אומדנא הרי חזר אמר מר בריה דרב יוסף משמיה דרבא שניתק מחולי לחולי והא עמד קתני עמד מחולי זה ונפל בחולי אחר והא הלך בשוק קתני הלך על משענתו והא קמ"ל דהלך על משענתו הוא דבעי אומדנא אידך אומדנא נמי לא בעי: ופיר"שי אידך. מי שלא הלך בשוק מסתמא אע"פי שניתק לחולי אחר יש בו מחולי הראשון ולא בעי אומדנא עכ"ד רש"י ואע"פי שדברים הללו נאמרו לדעת רב הונא דלא קי"ל כותיה סובר רבינו דגם לדעת רבה ורבא צ"ל כן על פי פיר"שי דרבה ורבא לא פליגי ארב הונא אלא במגרש סתם אבל באומר אם מתי מודו דאם עמד חוזר וא"כ אף לדידהו קשה מתניתין דקתני הרי זה גיטך אם מתי מחולי זה וכו' אומדין אותו ולמה לי אומדנא והא באם מתי מודו דאם עמד חוזר ועל כרחיך צריכי לאוקימוה בשניתק מחולי לחולי וכדאמר מר ברית דרב יוסף ומעתה כל החילוקים שהזכיר רבינו מפורשים בגמרא דמדאוקימנא מתניתין דקתני עמד והלך אומדין בניתק מחולי לחולי אמר וגם הלך על משענתו משמע הא אם לא ניתק מחולי לחולי כיון שלא הלך בשוק אלא על משענתו לא בעי אומד, וכן משמע הא אם לא הלך בשוק כלל אע"פי שניתק לחולי אחר ודאי יש בו מהחולי הראשון ולא בעי אומדנא וכפיר"שי על אידך אומדנא נמי לא בעי וההליכה בבית אפי' בלא משענתו ודאי לא חשיבא כלל ואפי' אומדנא לח בעי דאל"כ הא דתני והלך בשק דהיינו במשענת ליתני הלך בבית בלא משענת ומדאקשינן ואי אמרת אם עמד חוזר למה לו אומדנא וקס"ד דעמד לגמרי מחוליו והלך בשוק בלא משענתו ומתמי דלמה לי אומד שמעינן בהדיא דבכה"ג אפילו חזר וחלה חולי הראשון ומת בטל הגט כן נראה לי לדעת רבינו ודרך ישרה היא בעיני ואע"גב שהרא"ש לא כתב האי שינויא דמר בריה דרב יוסף דילפינן מיניה כל הני שמעתתא אפשר שסמך על שהם מפורשים בגמרא וכיון שהרי"ף לא כתבו לא חס גם הוא לכתבו עכ"ל הרב ב"י:
ואע"פי שהרשב"א דעת אחרת יש לו בפי' ההלכה ודחה מה שפיר"שי על ואידך שלא הלך בשוק אעפ"י שניתק מחולי לחולי לא בעי אומדנא וכתב שאינו מחוור והקשה עליו כמה קושית כמו שנראה משאלתיו והביאו הרב ב"י ג"כ בסימן הנ"ל וז"ל הרשב"א:
שאלת שכיב מרע שנתן גט לאשתו בתנאי מהיום אם מתי מחולי זה וסמוך למיתתו אחר שנכתב הגט הכביד חוליו ונתחדש בו ענין חדש אם נעשה אומדנא שהכל מן החולי הראשון וכו' ואין זה בכלל ניתק מחולי לחולי אלא כשעמד או שהבריא מן הראשון:
והשיב כל שלא עמד ממיטתו והלך בשוק על משענתו אינו צריך אומדנא לדעת רש"י ז"ל ואפי' ניתק מחולי לחולי ואפי' לרב הונא דפרק מי שאחזו דמיקל בגט דשכיב מרע ואמר דאם עמד חוזר ואפי' בלא אומדנא דאקשינן לרב הונא והא עמד קתני ופריק עמד מחולי זה ונפל לחולי אחר והא הלך קתני ופריק בהלך על משענתו והא קמ"ל דהלך על משענתו בעי אומדנא ואידך לא בעי אומדנא ופירש ז"ל אידך. שלא הלך בשוק על משענתו אע"פי שניתק מחולי לחולי אומדנא לא בעי דמסתמא יש בו מחולי הראשון וקצת ראייה יש לי לדבריו מדקאמר קמ"ל דהלך על משענתו בעי אומדנא ואידך לא בעי אומדנא מאי ואידך אלא משום דבמתניתין קתני תרתי עמד והלך אמרינן הלך הוא דבעי אומדנא אבל אידך דמתניתין דהיינו עמד ולא הלך אפילו אומדנא לא בעי ואע"פי שניתק מחולי לחולי הנה לדעת רש"י ז"ל נתבררהו מדבריו שתי הספיקות שכל שלא הלך אין צריך אומדנא ועוד שכל שיש בו מן החולי הראשון אף שנתחדש בו חולי אחר אע"פי שאותו חולי שנתחדש המיתו הרי זו מגורשת שכל המתנה מחולי זה כאלו מתנה מתוך חולי זה אלא שאע"פי שאין דעתי מכרעת במקום הרב ז"ל אין נ"ל כן מפני שיש לי כמה גמגומים על מה שפירש אלא שאין זה מקום האריכות ואני אומר דמה שאמרו שם הא קמ"ל דהלך על משענתו הוא דבעי אומדנא ולא נתבטל התנאי עד שאמדנוהו ואידך כלומר כי עמד והלך בלא משענת דהיינו דרב הונא אומדנא לא בעי עכ"ל הרשב"א לענינינו ואף כי אינני ראוי לחלוק נגד דעת רב גדול כמותו כבר כתב הרב בית יוסף וז"ל ומיהו לשון אידך משמע טפי כפירוש רש"י:
הנה לפניך דעת כל גדולי הפוסקים כולם שוים שכל שהחולה לא הלך בשוק על בוריו לא נתרפא לגמרי ועדיין יש בו מן החולי הראשון אף שנתחדש בו חולי אחר ואפי' אומדנא לא בעי ואפי' הלך בבית בלא משענת לא חשיבא כלל ובזאת נבוא לנדון דידן על ראובן שנפל על ערש דוי וכדי שלא תשאר אשתו זקוקה צוה מחמת מיתה שיכתבו גט לאשתו על תנאי וכו' וכן עשו כאשר צוה ונתנו הגט לאשתו על תנאי זה ואחר ימים נתרפא ראובן מחולי זה וקם ממיטתו אך אמנם לא חזר עדיין לבריאותו הראשון ולא יצא מפתח ביתו ויהי כאשר עברו שמונת ימים חזר ראובן ונפל שכב וניתק מחולי הראשון לחולי אחר ונפטר וכו' ומבע"ל מה יהיה דינה אם זאת האשה זקוקה ליבום אחליצה או אם פטורה מכל וכל ואם נשאת לשוק אם תצא או לא:
דנראה לי דכיון שלא היה לו כח לצאת אפי' מפתח ביתו ולא הלך בשוק על בוריו דלפי סברת הרי"ף הרמב"ם הטו"ר והרב ב"י בסימן קמ"ה הוי גיטא מעליא ואפי' ניתק מחולי לחולי לא בעינן אומדנא דמסתמא יש בו מחולי הראשון וכל שיש בו מן החולי הראשון אף שנתחדש בו חולי אחר אעפ"י שאותו חולי שנתחדש המיתו הרי זו מגורשת שכל המתנה מחולי זה כאלו מתנה מתוך חולי זה וכמו שכתב הרשב"א ז"ל לדעת רש"י:
ועוד כיון שלא חזר לבריאותו הראשון ובתוך זמן מועט משמנת ימים נפל למשכב פעם אחרת מסתמא מחמת חולי הראשון מת והוי גיטא מעליא וכמו שכתב החכם השואל נר"ו לפי דברי הכת הראשונה שלדבריה' דעתי נוטה:
ומה שהכת אחרת אומרים שכיון שנתרפא בינתיים אע"פי שחזר וחלה ומת בטל הגט:
נ"ל דזאת הסברא אין לה עיקר מכמה טעמי:
חדא דליכא שום הוכחא דבנדון דידן הלך אפי' על משענתו בביתו שהרי כתב שקם ממיטתו אך אמנם לא חזר עדיין לבריאותו הראשון ולא היה לו כח לצאת אפי' מפתח ביתו:
ועוד שאפי' הלך בביתו בלוא משענת לא חשיבא הליכה כמו שהוכחתי לעיל לפי דעת הטור והרב ב"י:
ועוד דלפי כל גדולי הפוסקים כל שלא הלך בשוק על בוריו לא מיקרי שנתרפא עדיין ואפי' אומד רופא לא בעינן אם כן בנ"ד כיון שלא יצא אפי' מפתח ביתו פשיטא שלא נתרפא עדיין מחולי הראשון ונתקיים התנאי והוי גיטא מעליא ואם נשאת פשיטא  שלא תצא זהו הנראה לדעתי להלכה ולא למעשה עד יסכים עמי הרב היושב על כסא ההוראה מלכותו יכון עד ביאת ינון אכ"יר:
בסדר ובשנת וישמע משה וייטב בעיניו לפ"ק:
כ"ד הצעיר אברהם פירנאנדיס יצ"ו: