שאלה עא נסתפקתי על ענין התחלת זמן ברכת הלבנה לפי שראיתי שיש בזה דיעות חלוקות בספרי הפוסקי' ז"ל שזה אומר בכה. וזה אומר בכה ובש"ס שלנו. לא מצינו שפוסק כי אם להודיענו משך הזמן של הברכה הנ"ל אבל לא ההתחלה לכן נפשי לשאו"ל הגיע. לידע על איזה יסוד סמכו כל א' מהם להעמיד סברותיהם. ויודיעוני איזה מהם היא היותר מוסכמת והנכונה כדי ללכת אחריה לענין מעשה ובאתי לבית מדרשו של ש'ם. כדי שיורוני ויאמרו לי. כי תורה היא וללמוד אני צריך ושכמ"ה:
תשובה מילתא כדנא לא צריכא רבא כי לדעתי מלתא פשוטה היא כביעתא בכותחא וקושטא קאי שבתלמודא דידן לא נתברר לן אלא המשך הזמן של הברכה הנז"ל ולא התחלתה. וכן מצינו בפ' היו בודקין בדף מ"א ע"ב שאמר ר' אחא בר חנינא אמר רב שהכי אמר ר' יוחנן עד כמה מברכין על החודש עד שתתמלא פגימתה וכמה. אמר ר' יעקב בר אידי אמר רב יהודא עד שבעה נהרדעי אמרי. עד ששה עשר ע"כ: ורש"י ז"ל פירש שם וז"ל עד כמה מברכין אם לא יברך היום יברך למחר על החודש. על הלבנה בהתחדשה עד שתתמלא פגימתה אבל בתר הכי לא שייך למימר מחדש חדשים שהרי כבר נושנת היא וכו' עכ"ל ע"ש:
נמצא שלא קבעו אלא משך הזמן עד כמה מברכין. כדי שלא לעבור לברך אחרי כן אבל לא קבעו זמן התחלתה. כדי להודיענו. מאימתי מתחילין לברך. דמשמע מדבריהם ז"ל שלהתחיל לעולם הויא זמן הראוי אפילו בלילה הראשונה דכיון שנתחדשה הלבנה. יכולין לברך עליה בכל עת שירצה עד הזמן הקבוע בש"ס כדכתיבנא:
וכן משמע מדברי הרמב"ם ז"ל בפ"י מהלכות ברכות שכ"כ וז"ל אם לא בירך עליה בלילה הראשונה מברך עליה עד י"ו ע"כ: דמשמע דס"ל דאפילו בלילה הראשונה מברכין עליה וכן נראה מדברי הכלבו והסמ"ג בעשין כ"ז. ומוהר"ם מריקאנאטי בתשובה פ"ז כתבו שאם לא בירך בלילה הראשונה מברך עד י"ו וכו' ע"כ: ומוהרש"ל ז"ל בביאורו לסמ"ג כתב וז"ל מכאן משמע שאין צריך להמתין עד אחר ג' ימים כמו שכתב בליקוטי הספר ובספר הקנה כתב ג"כ וז"ל מצוה מן המובחר לקדש ביום ראשון וכו' ע"כ: והרב בטל מגן אברהם ז"ל הביא כל הנז"ל שם בא"ח בס"ק י"ג ע"ש:
שמעינן מכל הני רבוואתא שלא יש זמן מיוחד להתחיל ברכה זו ושאפילו בלילה הראשונה יכולין להתחיל לברך עליה וכדכתיבנא:
אמנם שאר המפרשים ז"ל כן סבירא להו אלא כל א' וא' יש לו סברא חלוקה זה מזה וכל א' וא' פסק זמן א' לפי סברתו. דהנה הרב בטל זקן אהרן מייתי לישנא דהירושלמי שכתב שאין מברכין על הירח עד שיתבסם אורה. כדכתיב ומתוק האור וגו': וסיים שם הרב הנז"ל דהיינו שיהיה מאיר לעולם. כגון מד' ואילך ע"כ:
גם כן מצינו לתלמידי רבינו יונה ואורחות חיים דמייתו שבמ"ס בפ"ד כתבו שאין מברכין טל הירח עד שיתבסם וכו' וכמו כן רבינו ירוחם בריש נתיב י"א הביא הא דמ"ס ומהירושלמי הנז"ל. שכתבו שאין מברכין על הירח עד שיתבסם ובמ"ש ע"כ:
והנה לפי האי לישנא דהירושלמי ודמ"ס קשה על הרמב"ם וסיעתיה הנז"ל. דאיך יהיו מפרשים האי לישנא דעד שיתבסם אורה דכתבו הירושלמי והמ"ס הנז"ל שאם כקצת מפרשים שפירשו שהיא מלשון חופה. דהיינו שהיא גדולה קצת ומאירה סביבותיה אם כן מוכח שאין מברכין בלילה הראשונה ואם מפרשים שתהיה הברכה במוצאי שבת הוה להו לזכור זה ואמאי השמיטוהו:
אמנם אפשר להליץ בעדם ולפרש דכיון שבתלמודין לא סיימו אלא המשך הזמן. דמשמע שבהתחלה יכול לברך אפילו מהלילה הראשונה משום הכי לא חיישי להא דהירושלמי ודמ"ס וכ"כ הרב בעל פר"ח ז"ל דפשט הש"ס משמע כהרמב"ם ז"ל וכדכתיבנא:
והנה מרן ז"ל בביתו ביתא יוסף קיבץ ואסף כל הדיעות והביא ג"כ הא דמייתו בפ"ד ממ"ס שאין מברכין על הירח עד שיתבסם ובמוצאי שבת דמשמע דבמ"ש הסמוך לחידוש הלבנה בין סמוך בין מופלג וגם הביא מ"ש עלה תלמידי רבינו יונה והפירושים שכתבו עלה ושרבינו יונה סובר שאין מברכין עליה: עד שיעברו ג' ימים לפי שקודם לכן אין אדם נהנה מאורה וכו' והביא ג"כ סברת הכלבו. שכתב שלכתחילה מברכין עד שבעה ושאם איחר שמברך והולך עד י"ו ולא עוד. דמשמע מדבריו שס"ל שמליל הראשון עד ז'. מברכין שכן מוכח מפשטן של דברים:
וסוף דבר הביא סברת הר"י ג'יקיטיליאה בעל שערי אורה שכתב בתשובה שעפ"י הקבלה אין לברך על קידוש הלבנה. עד שיעברו עליה ז' ימים ע"כ: וכסברא הזאת פסק בשלחנו הטהור בא"ח בסי' תכ"ו ע"ש:
ברם הרב בעל ב"ח ז"ל הביא הא דהר"י ג'יקיטיליאה ורצה לתת טעם לדבריו ואח"כ תמה והקשה עליו והעלה שצריך לקדש הלבנה במ"ש הראשון. ולאחר שעברו עליה ג' ימים שכ"כ וז"ל ואפשר דמשמע ליה הכי מדאמר ר' יוחנן שם. כל המברך על החודש בזמנו כאילו מקבל פני השכינה. דכתיב החדש הזה לכם וכתיב התם זה אלי ואנוהו: דמדאמר בזמנו דלא אצטריך דהא פשיטא הוא שאין לברך אחר שעבר זמנו ובע"כ דהכי קאמר דצריך להמתין על עיקר זמנו לאחר שתקבל אורה. משבעה ימי המנין. דבאותה שעה הו"ל כאילו מקבל פני השכינה. שיאמר עליו זה אלי ואנוהו:
מיהו איכא לתמוה דהלא מדקאמר תלמודא עד כמה מברכין על החדש עד שתמלא פגימתה. ואמר ר' יאודה עד שבעה. ופירש"י ז"ל אם לא בירך היום יברך למחר עד שבעה. אלמא שלכתחילה מברך עליה קודם שיעברו עליה ז' ימים ונהרדעי לא פליגי עליה בהא אלא מוסיפין לברך עד י"ו:
ותו קשה דהרי רבינו יונה כתב על הא דמ"ס שאין מברכין על הלבנה עד שתתבסם. פי' עד שתתמתק אורה. שאדם נהנה מאור שלה דהיינו אחר ג' ימים והב"י מביאו אלמא דמברכין עליה מיד אחר ג' ימים וכן קיבלנו מרבותינו שכך נהגו הקדמונים שלא להחמיץ אח המצוה ולקדש אותה במוצאי שבת לאחר שעברו עליה ג' ימים וכו' עכ"ל:
והנה הרב בעל אליה רבא הביא הא דהקשה הרב ב"ח הנז"ל למ"ד שאין מברכין עד שיעברו ז' ימים. דהא לרב יאודה צריך לברך קודם ואחר ז' עבר הזמן וכו' וכתב עליה וז"ל נ"ל שלמדתי מהרמ"ט בסי' ע"ח שפי' הך מ"ד לענין התחלה ומ"ד עד ט'. דקאי אסילוק ולא פליגי וכו' ע"כ:
ולע"ד זה אינו מתיישב דרב יאודה לענין התחלה קאמר דהא אמרו בש"ס: דתרווייהו כר' יוחנן ס"ל דכולהו קיימי אסוף זמן ודוק:
גם הרב בעל פר"ח ז"ל תמה על פסק מרן ז"ל שכ"כ שם וז"ל עד שיעברו ז' ימים וכו' כ"כ הב"י בשם הר"י ן' גיאת (ונרא' שהוא ט"ס שנפל בס' וצ"ל הר"י ג' ג'יקיטיליאה) ותמהני דהא בגמ' בסוף פ' היו בודקין אמרינן ועד מתי מברכין אמר רב יאודה עד ז'. נהרדעי אמרי עד י"ו אלמא דקודם ז' מברכין דהא מילתא דפשיטא דנהרדעי לא פליגי בתרתי אדרב יאודה אלא בהמשך זמן הברכה אבל בהתחלה מדרב יאודה נשמע לנהרדעי וזה שנים שכתוב אצלי ראיה זאת כעת מצאתים בס' ב"ח. ושכן קיבל מרבותיו לקדש אחר ג' ימים וכדברי רבינו יונה שהביא הב"י וכ"כ בס' צדה לדרך דאעפ"י שמדברי הרמב"ם בפ"י מה' ברכות כתב שאם לא בירך עליה בליל' הראשונה שמברך עליה עד י"ו. דמשמע דס"ל שאפילו בלילה הראשונה מברכין עליה וכדמשמע מפשט לשון הש"ס מ"מ יש לחוש לסברת רבינו יונה וס' צדה לדרך ושלא לברך עליה עד אחר ז' ימים אבל קודם ז' פשיטא דשפיר דמי וכן נהגנו אנו ורבותינו וכו' ע"כ:
אמנם מוהרמ"ט ז"ל בתשובותיו בסי' ע"ה עשה חיזוק לסברת מוהר"י  ג'יקיטיליאה וכתב דאותם שפירשו עד ג' ימים. שהלכתא בלא טעמא היא. וז"ל ואיכא דגרסי במ"ס שאין מברכין על הירח עד שתתבסם ופירשו רבותינו עד ג' ימים והלכתא בלא טעמא היא ולדידן קרוב שמוע מאי עד שחתבסם. עד שבעה. לפי שפגימתה גנאי הוא לה ואז אינה ניכרת כל כך ועוד אי אפשר לז' ימים בלא שבת ובליל ז' ראוי לברך וכשלא נברך קודם ז' למולד ולא אחר י"ו וי"ו בכלל השלילה כי גם ליל ט"ו כשר לברך שהרי לא עברו עליה אלא י"ד ימים שלמים. ויצאנו ידי שתי הדיעות דפירשו מלתיה דר' יוחנן דאמר עד ז' ואנן דחקינן ואוקמינן ליה אליבא דהלכתא דלא פליג אאידך דאמר עד י"ו אלא מר אמר חדא ומר אמר חדא ועוד שהב"י המתיק עלינו את המליצה בסוף סי' תכ"ו עמוד עליו ולנו עוד במילי דאגדתא סיוע שיש בו ממש למה שביארנו:
ולפי דרכנו למדנו שט' ימים רצופים ראוים לברכה זו וסימניך ט' רקיעים חוץ מגלגל הירח שהיא עשירי לכולם ישמע חכם ויוסף לקח ע"כ דברי מוהרמ"ט ז"ל ע"ש:
גם המגיד משרים כתב להמתין ז' ימים. וכ"כ בס' עשרה מאמרות במאמר מ"א בסי' ט' ע"ש: וכן פי' הרב בעל אליה רבא שבליל ז' ראוי לברך וכן הוא דעת האגור בסי' תקצ"א ושבולי הלקט בסי' מ"ו וכיוצא לזה כתב בסה"ג משם הר"מ וא"ז שכתבו שאין מקדשין אלא עד שתהא זריחתה ניכרת ע"ג קרקע הובאו דבריהם באחרונים עמוד עליהם וכדכתיבנא:
הנך רואה בעיניך שכפי מאי דכתיבנא. יש פוסקים שנוטין לסברת הרמב"ם וסיעתיה דסברי שיכול לקדש מהלילה הראשונה ויש פוסקים אחרים שנוטין לסברת רבינו יונה דבעי שיעברו ג' ימים לחידושה. ויש אחרים שנוטין לסברת הר"י ג'יקיטיליאה שצריך שיעברו עליה ז' ימים ונהרא נהרא ופשטיה כל מקום לפי מנהגו שהרי אפילו סרב בעל פר"ח ז"ל הנוטה לסברת רבינו יונה חתם בסוף דבריו וכתב וז"ל ומנהג העולם כדברי המחבר: וכ"כ הי"מ בס' אם כל חי בח"א סי' ט' והרמ"ט בתשובה ע"ב. וכ"כ הרב בעל כנה"ג בהגהת הב"י אות א' וז"ל אבל המנהג בינינו שלא לברך על הלבנה עד שיעברו ז' ימים וכתבתי בתשובה בחלק א"ח בסי' שי"ו שאע"ג שמלישנא דגמ' משמע עד שיעברו עליה ז' ימים שלמים מ"מ אם ליל ח"ש היא ו' ימים לקדושה מברך עליה אעפ"י שלא עברו עליה ז' ימים שלמים עכ"ל:
ומעתה מאחר שמצאנו סמוכות לכל הדיעות הנז"ל. אם כן כל אופני המנהגים יש להם על מה שיסמוכו:
ומכל מקום למצוה מן המובחר הוא. שאין מברכין עד שתתבסם אורה. שכן מסכימים רוב הפוסקים ז"ל דלא כהרמב"ם וסיעתיה ז"ל וכיון שבפי' האי עד שתתבסם אורה חלוקים ג"כ הדיטות טוב הוא להכריע ביניהם ולעשות כפסק הר"ב הלבושים ז"ל. כאשר הביאוהו הרב בעל מגן אברהם והרב בעל מגן דוד והנני מעתיק לפניך לשונם הטהור:
הנה הרב בעל מגן דוד כתב שם בס"ק ג' וז"ל והלבוש כתב שאם חל מוצאי שבת הראשון אפילו ה' ימים בחדש ורואין בו הלבנה שאורה רב ומתוק שיש לסמוך על רבינו יונה ולברך עליה ולא ימתין עד אחר ז'. לברך בחול ולא ימתין עד מ"ש שיהיה יותר מי"א ימים וכן נ"ל למעשה דלאו בימים תליא מלתא אלא משטה שנהנים מאורה בטוב ועכ"פ אחר ג' ימים עכ"ל ע"ש:
והרב בעל מגן אברהם ז"ל כתב וז"ל. והלבוש כתב שאם חל מ"ש קודם ז' ימים סומכין על רבינו יונה ומקדשין אחר ג' מפני שהוא מ"ש וגם מפני שהציבור מקובצין וברוב עם הדרת מלך וכ"כ הב"ח שלא להחמיץ את המצוה. אבל אם מ"ש קודם ג' ימים אין מקדשין דיכולין להמתין עד מ"ש הבאה כמ"ש בס"ב עכ"ד ע"ש:
ואנא זעירא דמן חברייא ראיתי למעלת א"א ח"ו זלה"ה שהיה נוהג כפסק הזה בימות הגשמים דוקא דהוה חייש שאם ימתין עוד יתקלקלו הזמנים ושבו העבים אחר הגשם ואפשר שיעבור הזמן ולא יהיה עוד שעת הכושר. ליהנות מאור הלבנה לפיכך כדי שלא להכניס עצמו בספק היה מברך מיד במ"ש הראשון. שהיה מזדמן לו שאור הלבנה היתה צלולה וברה. ואף שלא עברו עליה יותר מג' ימים לחידושה כסברת רבינו יונה הנז"ל:
אבל בימות החמה שמסתמא הזמן והאור הוא זך ונקי וקרוב לודאי הוא שלא יסתירום העננים. אז לא היה מברך במ"ש הראשון. אלא אם כן היה הלילה ההיא לפחות ז' ימים לחידושה. ואעפ"י שלא היה הז' ימים שלמים מ"מ היה מברך עליה כפסק הרב בעל שיירי כנה"ג וכל עוד שלא היו מגיע חדשה של הלבנה לשיעור הזה היה ממתין לח"ש השני כדי לחוש לסברת מוהר"י ג'יקיטיליאה ודעמיה ז"ל כדכתיבנא:
באופן שעל דרך זה היה חושש לכל הסברות ועל זה הדרך ג"כ אני נהגתי אחריו והחכם עיניו בראשו לכלכל עצמו פעם כזה. ופעם כזה כפי סדר הזמנים כדי לצאת ידי כולם ובהשגחה שלא יעברו על המצוה וכדכתיבנא:
זהו מה שמצאתי להשיב לשואלי דבר. וה' יצילני משגיאות ויראני מתורתו נפלאות נס"ו אכי"ר:
כה דברי זעירא דמן חברייא היושב באהל של תורה ועל מדי"ן פה בק"ק ת"ת ה"י. אשר בעיר המהוללה אמשטרדם יע"א:
בסדר ובשנת הנה ברך לקחתי וגו' לפ"ק:
דוד בלא"א מ"ו כמוהר"ר רפאל מילדולה זצוק"ל:
בבית ובדפוס יתמי מר' יעקב פרופס כ"ץ זצ"ל
דירתם ברחוב שטרויא מאריק