שאלה ראובן סוחר הלך בספינה אחת מעיר אמשטרדם מקום מושבו ביום כ"ג לחדש אייר שנת התק"ה להסתחר ובהיות באמצע הדרך האניה חשבה להשבר ולסבה הזאת ירדו קצת אנשים מן הספינה ליבשה ולא נודע מהם וזה ראובן הנ"ל היה אחד מהם והניח בעירו אשה ובנים ואחר ימים רבים כמו ארבעה שנים או יותר בא יהודי אחד שנמצא שם אותו היום בספינה והעיד בתורת עדות בפני ב"ד שגוי אחד יצא אחר היהודים שיצאו לראות היכן היו ובחזרתו אמר מסיח לפי תומו שראה ג' יהודים מתים מוטלים על שפת הים ושהזכירם בשמם וא' מהם ראובן הנ"ל וקודם שהתירוה לאשה להנשא הלכה ונשאת ויהי היום בהיותם החכמים בקבוץ גם אנשים בא יהודי ואמר שלהיות ששמע שאשת פלוני נשאת נשבע בחיי נפשו שהיה בעיר אחד וראה יהודי אחד הולך בשלשלאות של ברזל והיה צועק שיפדוהו מיד עריצים האלו ושאל מהיהודי מי הוא ואמר שהיה שמו ראובן סוחר בעיר אמשטר' ושיצא מעירו ביום כ"ג לחדש אייר שנת התק"ה ושהיה לו בעיר הנ"ל אשה ובנים ושלחו החכמים בעד בעל האשה ושאלו לו איך נשא האשה הזאת והראה להם קבלת העדות ואמרו לו איזה חכם התירה לך ולא נמצ' שום חכם שהתירה ואדרבא נמצא חכם א' שאמר שהוא הזהיר לאחיה שלא ישיאנה אם כן חלותי היא לידע מה יהיה משפט האשה ההיא אם נאמר שלא תצא מבעלה אחר שנשאת ואפי שהיו הנשואין שלא ברשות כי עד לא התירוה כיון שהעד הראשון היה גוי מל"ת או דילמא שתצא כיון שהעד השני הוא עד כשר:
ועתה אתה ברוך האיש עמיתי ואמיתי חכם חרשים ונבון לחש כה"רר החכם הנעל' יצחק אינריקיץ פארו זורע באר"ש התורה כיצחק בור אין ריק יש מים בו ואין מים אלא תורה פאר וכתר חכמה נובעת ממימיו מסיק שמעתתא אליבא דהלכתא אחד חן הכיתה הראשונה אשר בבית המדרש המפוארה והמהוללה של עץ חיים יע"א ומלכם בראשם הלוא הוא הפטיש החזק עמוד הימני נר ישראל המאיר עיני שכלנו החכם השלם הדיין המצויין אב בית דין וריש מתיבתא כמוה"רר ישחק חיים ן' דנא די בריטו ברית"ו עמו החיי' והשלו' שברוב ענוותנותו נתן רשו' לשים לדרך פעמי ולידע את הדרך אלך ונלך בה ולכך אהובי ברוב חכמתך ושכלך ופלפולך בתשובתך הרמת"ה אודיעני את הדרך האמיתי להלוך בה ומהת"מש:
נאם השוקד על דלתי אהלי התורה זעירא דמן חבריא: שרפרף והדום רגלי החכמים הצעיר יעקב יצ"ו בן לא"א החכם הנעלה החסיד ועניו מורי אבי ועטרת ראשי כמוהר"ר שלמה חזקיהו סרוק מ"כ ונ"ע:
תשובה יעקב איש תם יושב אוהלי'. עניו וענף עץ אבו"ת מאנשים מהוללים. קובע עתים להבין דת וטעמיה בפלפולים. במעין מזמתו משפיע נוזלים. ישרוק בין המשפתים עם החכמים השואלים הגמיר וסביר כהר"ר יעקב די שלמה סרוק ישמרהו אל אלים:
ראיתי שאלתך הטובה משפירי ספירי ספרי החכמה הטובה. וממקור השכל חצובה ובאמת כי הראית חכמתך הרחבה כי לחכת צוף דבש אמרי נועם פרי תנובה שתית יינם עם חלבם בתאבה רבה ועתה באתי להשתעשע בדברי רב"ה להשיב עליה תשובה: בעזרת אל נערץ בסוד קדושים רבה:
אחר החקירה ובדיקה בדרישה ופרישה על שאלתא דא דשאלתנא חזינא דמילתא דא סובבת על האי מתניתין דאתיא בפרק האשה שלום יבמות דף קי"ו וז"ל עד אומר מת ונשאת ובא אחד ואמר לא מת הרי זו לא תצא עד אומר מת ושנים אומרים לא מת אף על פי שנשאת תצא שנים אומרים מת ועד אומר לא מת אע"פי שלא נשאת תנשא ע"כ במשנה: ובגמרא טעמא דנשאת הא לא נשאת לא תנשא והאמר עולא כל מקו' שהאמינה תורה עד אחד הרי כאן שני' ואין ן דבריו של אחד במקו' שני' הכי קאמ' עד אחד אומ' מת והיתירוה לינשא ובא א' ואמ' לא מת לא תצא מהתירה הראשון ע"כ:
הן אמת שמפשט סוגיא זו נראה בבירור שאם בא עד אחד שמכחיש העד הראשון אחר שהיתירוה לינשא שמותרת לינשא לכתחיל' וכן פסק הרמב"ם ז"ל בפרק י"ב מהלכות גירושין הלכה י"ח וז"ל בא עד אחד והעיד שמת בעלה והתירוה לינשא על פיו ואחר כך בא אחד והכחיש את הראשון ואמר לא מת הרי זה לא תנא מהתירה ותנשא שעד אחד נאמן בעדות אשה כשני עדים בשאר עדויות ואין דבריו של אחד במקום שנים ע"כ דנראה בבירור שמותרת בלי שום פיקפוק: ובאמת שבתחיל' נרא' זה סותר למה ששנינו בכתובות (דף כ"ב) אמר יוחנן שנים אומרים מת ושנים אומרים לא מת הרי זו לא תנשא ואם נשאת לא תצא שנים אומרים נתגרשה ושנים אומרים לא נתגרשה הרי זו לא תנשא ואם נשאת תצא מ"ש רישא ומ"ש סיפא אמר אביי תירגמא בעד אחד עד אחד אומר מת הימנוהו רבנן כבי תרי וכדעולא דאמר עולא כל מקום שהאמינה תורה עד אחד הרי כאן שנים והאי דקאמר לא מת ה"ל חד ואין דבריו של אחד במקום שנים אי הכי אפילו לכתחילה נמי משום דרב אסי דאחר רב אסי הסר ממך עקשות פה ולזות שפתים הרחק ממך ע"כ אם כן נראה דלא תנשא לכתחילה ואיך לא חש הרמב"ם לסוגי' זו גם הרב המגיד לא דיבר בזה כלל ואפשר להשיב על זה שהרמב"ם סמך על סוגיא דיבמות דקאמר תלמודא דמותרת לכתחילה ולא חש לדברי אביי כיון דרבא פליג עליה התם ופירש דברי רבי יוחנן בגוונ' אחריתי ואע"פי שדברי רב אסי נוטים לאסור היכא דעד מכחישו לא חש לדברי רב אסי ופסק כרבא כיון שבסוגיא דיבמות נזכר בבירור דמותרת לכתחילה וכיון דסתם מתניתין אתיא כוותיה הכי נקיט נן ובזה נתישב מה שהקשה הרא"ש נגד הפוסקים כרבא נגד רב אסי כי מה שהשיב הרב כסף משנה אינו אלא להשיב למה לא פסק כאביי ולא הרגיש במה שהקשה הרא"ש למה לא פסקו כרב אסי דבתרא הוא (יע"ש בהרא"ש בכתובו'): זכינו לדין שאע"פי שלא נשאת כיון שהתירוה לינשא מותרת לינשא לכתחילה אע"פי שעד אחד מכחיש העד הראשון ונראה שהוא הדין אם העיד אשה שמת והתירוה ובא אשה אחרת שהכחישה שלא תצא מהתירה הראשון דדבר זה השכל נותנו וכן כתב בהדיא הרב המגיד שדב' זה מוסכם הוא: כל זה הוא בשוי' כל שאין כח האחרון יותר מן הראשון אבל אם כח האחרון יותר מן הראשון נראה שכח האחרון גובר אמנם איך שיובן דבר זה על בוריו וחק נקרא יותר עדו ראוי שיפורש כי לא כל כל הפוסקי' שוים בזה ומי יכניס ראשו בין ההרים גדולים כאלו מיראה שלא ירוצו את גלגלתו כי דבר ברור הוא דברי המשנה שהקדמנו זכרה לעיל עד אחד אומר מת ושנים אומרים לא מת אע"פי שנשאת תצא והקשו על זה בגמרא פשיטא דאין דבריו של אחד במקום שנים ותירצו בלישנא בתרא כל היכא דאתא עד אחד כשר מעיקרא אפילו מאה נשים כעד אחד דמיין אלא כגון דאתאי אשה מעיקרא ותרצת לדר' נחמיה הכי ר' נחמיה אומר כל מקום שהאמינה תורה עד אחד הלך אחר רוב דעות ועשו שתי נשים באשה אחת כשני אנשים באיש אחד אבל שתי נשים באיש אחד כפלגא ופלגא דמי ע"כ:
העולה לנו מסוגיא זו הוא אם עד א' בא בתחילה ואחר כך באו שתי נשים הלך אחר עדות הראשון אך אם אשה אחת אומרת מת ושתים אומרות לא מת אם נשאת תצא ומכאן יולד לנו ספק אחד והוא אם באו שתי נשים בתחילה ואח"כ בא עד כשר מה נגזור בזה מצד אחד נראה שלא תצא כיון שהשיב התלמוד שתי נשים באיש אחד כפלגא ופלגא דמי אפשר שאף אם יהיה הפכו ר"ל איש אחד בשתי נשים גם כן לזו תקרא פלגא ופלגא או דילמא שאני התם דעד כפר מעיד בתחילה ולא תוכל עדות האשה לסתור אשר בנה האיש אך בעניי זה שעדות העד הכשר סותר עדות האשה אפשר דלא אמרינן בהו פלגא ופלגא ותצא אע"פי שנשאת ואף אם יגזור המעיין דאמרינן בזה פלגא ופלגא עוד נשאל אם נשאת על פי אשה אחת או על פי עצמה והכחישה עד כשר מה יורה המעיין בזה לכן אין לדבר בדברים כאלו מדעתינו אלא לחפש באמתחות טוחות שיחות הפוסקי' ז"ל לגלות דעתם: והנה הרב המורה נזר החכמים ראשון לכל דבר שבקדושה הרמב"ם ז"ל כתב בפ' י"ב מהלכות גירושין אשה אומרת מת או היא שאמרה מת בעלי ואחר כך בא עד כשר ואמר לא מת הרי זו לא תנשא ואם נשאת תצא עכ"ד ולא גלה דעתו ז"ל אלא באשה ועד כשר מכחישו והרב המגיד כתב שלדעת רבינו שתי נשים ועד כשר מכחישה שלא תצא מהתירה הראשון אם כן בנדון זה כולי עלמא לא פליגי דסברי כדברינו בבד הראשון דלא תצא ואף אם נשאת על פי עצמה והכחישה העד הכשר לדברי הכל תצא מלבד לדעת נימוקי יוסף אמר שלא תנא ואפילו הרשב"א והרמב"ן חלוקים על זה ובטל דעתו בישישי"ם:
אמנם אם נשא על פי אשה אחת והכחישה עד כשר בזה פליגי דלדעת הרמב"ם תצא ולדעת הרמב"ן והרשב"א לא תצא מהתירה הראשון והטו' פסק כדעת הרמב"ם וכן פסק מרן בשולחנו והביא דעות החולקים בשם יש אומרי' (אבן העזר סימן יז:)
ומעתה נבוא לחקור אם הנשאת על פי עד אחד אם בריכה להיות על פי בית דין או אפילו יכולה להנשא שלא ברשות בית דין ואם אירע שנשאת אם תצא או לא תצא לזה אשיב ואומר שכתב בא"ה סימן י"ו סעי ל"ט ונשאת על פי עד אחד לא תנשא אלא ברשות בית דין ואם נשאת שלא ברשות בית דין יש אומרים שלא תצא אפילו בא עד אחד ואמר לא מת ע"כ ואף על פי שלא נזכר בתלמוד דבר זה מכל מקום הוא דבר שהדעת גוזר אותו מפני שלא תלך אשה להנשא בענין איסור שכיון שהיא אינה יודעת פרטי הדינים תתיר איסורים ולכן אין לה להנשא אלא ברשות בית דין ומטעם זה אם אירע שנשאת שלא ברשות בית דין וראו בית דין שצא עשתה נגד הדין לא תצא מבעלה אמנם לפי מה שכתב הרמב"ן ז"ל נראה שאם נשאת שלא ברשות תצא ל"מ היכ' דבא עד אחר והכחיש עדות הראשון אלא אפילו לא בא הכחשת עדות הראשון נראה שתצא דכתב הרמב"ן ז"ל בתשובה וז"ל שכל הנשאת על פי עד אחד אינה יכולה להנשא אלא ברשות בית דין וכל שלא עמדה בדין בפני בית דין אין דברי העד כלום ע"כ נראה כיון שתלה הדבר בבית דין ואמר שאין דברי עד אחד כלום שלא בפני בית דין אם כן אם נשאת שלא ברשות בית דין הוי כאשה שנשאת בלי עדות כלל שבודאי תצא ובהיות שמרן הזכיר דעת המתירים ולא חש להזכיר דעת האוסרים לכו אל יוסף אשר יאמר לכם תעשו ועוד שלא נזכר בבירור דבר זה בתלמוד ראוי שלא נחמיר כל כך בענין עיגונא דאתתא:
ואחרי הודיע אלדים אותנו את כל זאת נבוא להשיב על השאלה אשר נשאלנו עליה והיא על ראובן הסוחר שהלך בספינה אחת מעיר אמשטרדם ביום כ"ג אייר התק"ה וקרה לו מקרה בלתי טהור שנשברה האניה וכו' ובא הגוי מל"ת ואמר שראה ג' יהודים מוטלים על שפת הים ושהזכירם בשמם ואחד מהם ראובן הנ"ל ויהודי אחד כשר מעיד זה וקודם שהתירוה לינשא עמדה ונשאת ואח"כ בא יהודי אחד ונשבע שראהו צועק וגו' ואמר שהיה ראובן סוחר בעיר אמשטרדם ושיצא מעירו ביום כ"ג לחודש אייר שנת התק"ה וכו' אם נאמר שלא תנא מבעלה וכו' או דילמ' שתצא כיון שהעד השני הוא עד כשר:
לזה אשיב ואגזור אומר בתחילת העיון שתצא יען כתב הרמב"ם ז"ל אשה אומרת מת ובא עד כשר ואמר לא מת הרי זה לא תנשא ואם נשאת תצא ע"כ ולא מפני שנשאת שלא ברשות בית דין כאשר חשב החכם השואל אלא מפני שעדות עד כשר מבטל עדות הגוי מל"ת ואפילו לדעת הרמב"ן והרשב"א שכתבו שאשה ועד כשר מכחישה שלא תצא אפשר שיחלוקו בגוי מל"ת שבאשה אם נתכוונה להעיד כשרה משא"כ בגוי דדוקא ראוי להיות מסיח לפי תומו ולא יוכשר אם נתכוון להעיד ולכן יודו שגוי מל"ת ועד אחד מכחישו שתבא:
ואין לאומר שיאמר דאין עדות הישראל עדות שהרי לא הכירו אלא שאמר לו הצועק שהוא היה ראובן ולכן בזה שאני ולא איתרע חזקתיה דגוי המסיח דאין לומר כן יען כתב הרא"ש בתשובה הביאה הטור בא"ה בסימן קי"ח וז"ל עדות על תלמיד אחד שמת והתיר א"א הרא"ש ז"ל את אשתו ואת גיסתו בהיותי במאיורקא ראיתי תלמיד אחד והראה לי אגרת חתומה בחתימת מורינו הרא"ש ז"ל והיה כתוב שמו של התלמיד אשר וסיפר לי שהוא בא מטוליטולה ושלמד לפני מורינו רבי אשר והראה לי תוספות ממקצת מסכתות שחיבר מורינו הרב הנזכר ולפי הדבר שהגיד ומצאתי אמת נתברר לי שבא מטוליטולה ויצ' ממנו ללכת לארצו אח"כ בא תלמיד א' ושמו ר' שמואל וכמל"ת אמר תלמיד חשוב אשכנזי שפירש מכאן ושמו ר' אשר ולמד לפני הרב ר' אשר ז"ל בא בציציליא בעיר שהייתי ונתאכסן עמי והיה עמי יום או יומים ואח"כ נטל רשות ללכת ופטרתי אותו בלויה וראיתי שנפל בדרך ואמרתי לו תחזור כיון שאתה חולה ולא רצה לחזור אחר ימים מועטים בא אלי המגיד והגיד לי שאותו תלמיד היה חולה ונטה למות והלכתי שם לבקרו ואני החזקתיהו בדברים ובמה שיכולתי ולא הועיל ואחר זמן מועט נפטר לבית עולמו ועשיתי לו כבוד גדול במותו וקברו אותו יראה לי שאשתו של ר' אשר מותרת לינשא בעדות זו כדאיתא בהדיא בשילהי יבמות מעשה באדם אחד שבא להעיד עדות אשה לפני חכמים אמרו לו בני היאך אתה יודע בעדות זו אמר להם אני והוא מהלכים בדרך ורדפו אחרינו גוים ונתלה ביחור של תאנה ופשחו והחזיר את הגוי לאחריו אמרתי לו ישר כחך אריה א"ל מנין אתה יודע שכך קורין אותי בעירי יוחנן בן יונתן אריה דמכפר שחרה לימים חלה ומת והשיאו חכמים את אשתו אלמא אע"פ שלא הכירו אלא על ידי שסיפר לו שמו ושם מקומו התירו את אשתו וכן בנדון זה שהגיד להם שמו ושלמד הנה אצלנו והראה להם תוספות שידוע לנו שהוליכם עמו מכאן הרי נתברר לנו שאותו ר' אשר שיצא מכאן ומת ואנו מעידים וידוע לכל בני חבורתינו שמיום בואו לכאן לא בא שום אדם ללמוד לכאן ששמו ר' אשר אלא אותו ר' אשר בר רב סיני והוא היה מארץ רוסיא ובא לכאן עם בחור א' ששמו ר' יהונתן לפיכך כיון שידוע לנו שר אשר בא מארצו ולמד פה אצלנו והועד עליו שמת אשתו מותרת ע"כ לשון הרא"ש ז"ל:
הרי לך שאע"פי שלא הכיר לאותו תלמיד עם כל זה נקרא עדות והתירו את אשתו אוף הכא כמי נימא הכי אע"פי שלא הכיר היהודי הזה לאותו ראובן אלא על ידי דברי הצועק שאמר לו שכך היה שמו ולכן כשה שהרא"ש החזיק שמת על עדות זו אף אנו נחזיק שעודנו חי על פי דברים אלו שאם נקרא עדות לדבר זה גם כן נקרא עדות לדבר אחר
ועוד שהאשה הזאת מרדה והרעה את עצמה בעשותה זה בלי רשות בית דין כאשר כתב החכם השואל ולכן נאמ' שהיא הפסידה את עצמה יען אמרינן בכיוצא דיקא ונסיבת וכיון דבלי שום שכל והבין בדברי בית דין ובהסכמתם השיאה את עצמה אמרינן שתצא בכל החומרות שהחמירו רבותינו ז"ל:
אמנם אחר ההשקפה הראויה והחקירה בסברא על ענין זה אמרנו היפך מה שגזרנו בתחילה והעלינו חלופו יען בנדון זה יש צד זכות להתיר האשה הזאת לבל תצא מבעלה כי הקב"ה חפץ מאד שלא תצא אשה החוצה ולשום שלום בין איש לאשתו אמר הקב"ה שמי שנכתב בקדושה ימחה על המים ולכן יש לנו לחפש בחורים ובסדקים ולכנס בעובי הקורה לבל תצא האשה הזאת ממנוחתה ותהלו' לאל שהאיר עיני בהמציאי ראיו' ראויות ובנויות על קו הצדק ומשקולת היושר להתיר אשה הזאת לבעלה: אכן קוד' כל ראינו לסתור ולקעקע הבנין שבנינו בתחילה ואח"כ נביא יסודות חדשות להתירה ונאמר כי מה שכתב הרמב"ם ז"ל אשה אומרת מת ובא עד כשר ואמר לא מת הרי זו לא תנשא ואם נשאת תצא עכ"ד אם תדקדק יפה תראה בזה פירוש אחר בדבריו לא שערוהו ראשונים וכך הוא אשה אומרת מח ובא עד כשר ואמר לא מח הרי זו לא תנש' ר"ל שבאה האשה ואמרה שמת והכחישה עד כשר לא תנשא יען עד כשר מכחישה ואם עברה ונשאת תצא מפני שידע' האשה שעד כשר מכחיש האשה ועם כל זה עשתה מעשה ולכן יש לנו לענשה ולהוציאה מבעלה מפני שידעה זה קוד' נישואיה אבל אם נשאה קודם הכחשת העדות אפשר שיסבור הרמב"ם דמותרת לבעלה וראה מ"ש הרי זו לא תנשא דנראה דשני העדויות באו קודם נישואיה ונ"ל שסברא נכונה היא זו והדברים ישרים שיש לעשות שנוי גדול בין היודעת ללא יודעת שבנ"ד העניה הזאת כבר היתה נשואה קודם בוא היהודי הזה לכאן ולכן אין להשוותה לעונש גדול כזה וכל שכן לדעת הרמב"ן והו שב"א שכשם שסבורים שבאשה ועד כשר לא תצא ככה בגוי מל"ת המכחישו עד אחד כנ"ד לא תצא ואין לחלוק בין גוי מל"ת לאש' יען שניהם הם פסולים לעדות ובהכשיר זה יוכשר זה רצוני לומר שכשם שעדות אשה אין עד כשר די לסתור עדותה כך אין עדות העד כשר די להפיל ארצה מה שהסיח הגוי לפי תומו:
ואל תחשוב שדברים אלו יוצאים מבטני הרי לך תשובת הר"ם הביאה המרדכי בפרק האשה שלום וז"ל שני גוים המסיחים לפי תומן פלוני מת ואתא עד כשר ואמר לא מת לא משגחינן ביה אלא אזלינן בתר רוב דעות דאין חילוק בין כשרים לפסולין בעדות אשה ואזלינן בתר רוב דעות הפסולין לבטל דברי עד הכשר וראיה מפרק האשה שלום עד אחד אומר מת ושנים אומרים לא מת אע"פ שנשאת תצא ודייקי בגמרא פשיטא אין דבר של אחד במקום שנים ומשני לא צריכא בפסולי עדות וכר' נחמיה דאמר ר' נחמיה כל מקום שהאמינה תורה עד אחד הלך אחד רוב דעות ועשו שתי נשים באיש אחד פי שתי נשים שהכחישם עד אחד כשני אנשים באיש אחד בין לקולא בין לחומרא כדמסיק בתר הכי מהו דתימא כי אזלינן בתר רוב דעות הני מילי לחומרא אבל לקולא לא קמ"ל כן הדין ללישנא קמא אבל ללישנא בתרא דגרסינן התם כל היכא דאתא עד כשר מעיקרא אפילו מאה נשים כחד דמיין אלא הכא במאי עסיקינן דאתא אשה מעיקרא ותרצה לר' נחמיה וכו' עד עשו שתי נשים כאשה אחת ושני אנשים כאיש אחד אבל שחי נשים בעד אחד פי' דאתא לבסוף כי פלגא ופלגא דמו ואפילו בזה אחר זה דאתו שתי נשים מעיקרא ואמרי מת ולאחר זמן בא עד אחד כשר ואמר לא מת כי פלגא ופלגא דמו ולא תינשא ואם נשאת לא תצא וכן משמע מתוך פי' רש"י שבכאן ואם כן אי הילכתא כלישנא קמא תינשא ואי הילכתא כלישנא בתרא השתא דאתו בבת אחת אפילו נשאת בדיעבד תצא דבשל תורה הלך אחר המחמי' ובירושלמי נמי משמע כלישנ' בתרא דגרסינן בירושלמי פרק האשה שלום תניא בשם ר נחמיה הולכים אחר רוב דעות ופריך הא עבידה שתי נשים באיש אחד עשו אותו כשני אנשים בעד אחד בתמיהה ומשני במה דברים אמורים באשה ונשים אבל באיש אחד ושתי נשים כעד אחד ועד אחד אינון וכן כתב המיימוני וז"ל אבל אם עד אחד אומר מת ונשים רבות אומרות או שאר פסולים אומרים לא מת הרי זה כמחצה על מחצה עכ"ל התשובה:
זכינו לדין שאם לח היו באים בבת אחת השני גוים והעד כשר לא יוציאוה מבעלה דאם לא כן עדיפא מינה הוה ליה לאשמועינן ואין לומר דשאני שני גוים מגוי אחד דהשנוי הזה אינו יען לפי דעת הסבורים שאשה אחת אין עד אחד כדאי להכחישה ככה יאמרו בגוי מל"ת דעדותם שוה מלבד לדעת הרמב"ם לפי פירוש הרב המגיד אע"פי שאינו מוכרח פרושו כי יש לפרש דבריו כאשר כתבנו למעלה אם כן לדעתם בנ"ד אע"פי שעד כשר מכחיש הגוי מל"ת אין דבריו כדאים להוציאה מבעלה:
ואף על פי שיקרא עדות לפי תשובת הרא"ש אע"פי שלא הכירו אלא אמר שכך היה שמו ועשה מעשה להתיר אשתו ויבמתו שהיתה זקוקה לו עם כל זה אין הנדון דומה לראיה יען הדברים חלוקים דיש הפרש גדול בין העדות המתיר לעדות האוסר כוונתי בזה חילוק גדול יש בין עד הבא להתיר אשה עגונה בין עד הבא להוציאה מבעלה דעד הבא להתירה נבקש זכות לאמת דבריו ועד הבא לאוסרה לא נבקש זכות לחזק עדותו והראייה על זה ממתניתין שהבאנו למעלה עד אומר מח ונשאת ובא אחד ואמר לא מת לא תצא ע"כ נראה אף על פי שבקשו זכות בעד אחד להתירה וחשבו אותו כעדות גמור עם כל זה לא בקשו זכות להוציאה מבעלה ואף דברי הגמרא דשילהי יבמות שהביא הרא"ש לראייה אינם אלא להתירה ולכן אין להשוות דברי הרא"ש לנדון דידן:
ובר מן דין דעדות זה יש למשרא ביה נרגא ממה שכת' הרמב"ן בתשובותיו סימן ק"ט וששאלת עד מפי עד נ"ל שאינו נאמן להכחיש העד האחר ואפילו שנים מעידים אינם נאמנים לפי שהעד הראשון הרי הוא כשרים ואין מכחישים העדים אלא עדים ממש מפיהם ולא עדים מפי עדים אלא שאני דורך בה להחמיר הלכה למעשה ואין מורין בה להקל בערוה חמורה ע"כ לשון התשובה:
ראה כמה דבש וחלב תחת לשונו שלא רצה להתיר ערוה חמורה כלומר אם לא נשאת עדיין בודאי שלא תנשא אבל בענינינו דכבר נשאת בודאי שיורה הלכה למעשה לבל תצא מבעלה: ואע"פי שעשתה בלתי רשות בית דין לא נעניש אותה על זה יען היא לא ידעה שצריכה רשות בית דין ולא היה פוצה פה ומצפצף על נישואיה עד בוא היהודי הזה ואף על פי שחכם אחד הזהיר לאחיה שלא ישיאנה היא לא ידעה מזה דבר ואחיה לא הגיד לה דבר ולא נזכר בשאלה שהיא ידעה שהיא נגד רשות בית דין ובאמת מתון חתון ארבע מאה זוזי שויא שאם היתה ממתינה עד בוא רשות מבית דין בודאי שיסכימו על נישואיה דגוי מסיח לפי תומו נאמן:
ועם היות שכבר סתרנו כל טענות המוציאו' אותה מבעלה אשר המה כמעט ראייה לעיניינו עם כל זה עדיין לא יצאנו ידי חובתינו ולכן נביא ראייה על דעתינו ממה שהביא הרב בעל דרכי משה בשם תשובת הר"ן באבן העזר סימן י"ז וז"ל כתב הר"ן בתשובה שאפילו נשאת מעצמה על פי עד אחד בלא הוראת בית דין ואחר כך בא עד אחד ואמר לא מת לא תצא וכן כתב בתשובת הרב רבי דוד כהן ע"כ:
וכן פסק מרן בשלחנו סימן י"ז בשם יש אומרים נראה שכן דעתו ז"ל אם כן כיון שנשאת כבר לא די העד אחד להוציאה מבעלה ואין לחלק ולומר דשאני התם שנשאת על פי עד אחד והכא על פי גוי מסיח לפי תומו דאם באנו לחלק אף אנו נחלק ונאמר דהתם קאמר העד בבירור לא מת ראהו והכירו מה שאין כאן דלא הכירו אלא אמר שכך היה שמו ודומה למה שכתב הרמב"ן מפיהם ולא עדים מפי עדים ומכל שכן כאן דגרוע טפי מעד מפי עד יען אע"פי שהוא עד מפי עד הראשון הכירו מה שאינו כאן דלא יש שום אדם שהכירו אלא היהודי אמר כן שכך אמר לו ולכן נראה לי טעם נכון שלא להוציאה מבעלה:
ולכן המורם מכל מה שכתבנו הוא שהאשה הזאת מותרת לבעלה מכל הטעמים שכתבנו דאין להוציא אשה מבעלה ל"מ לדעת הרמב"ן והרשב"א אלא אפשר דאפילו לדעת הרמב"ם יען האשה הזאת כשהשיאה את עצמה לא ידעה אלא דברי הגוי מ"לת ואלו היתה ממתינה בלי ספק היו מסכימים בית דין על נישואיה כיון שגוי מסיח לפי תומו נאמן ואין דברי העד כשר נאמנים להוציאה מבעלה יען מפיהם ולא עדים מפי עדים כאשר כתב הרמב"ן זהו הנראה לעניות דעתי:
ואחר כתבי תשובתי זאת מצאתי שהרב הגדול מעוז ומגדול מוה"רר יוסף בן לב בתשובותיו שאלה ח' שנשאל על ענין זה. (ונתנבא בסיגנון אחד עם החכם השואל) וראיתי שכוונתי לדעתו הגדולה והרחבה ושמחתי מאד כמוצא שלל רב יען עכשיו לא יהיה פתחון פה לבעל דין לחלוק נגדי כיון דמר בריה דרבינא חתים עלה:
אך פנים חדשות באו לכאן והוא שהרב הגדול מוהרשד"ם בתשובותיו לאה"ע שאלה נ"ט גם הוא הניף יד חכמתו על דין זה והרב הגדול הזה נטה להחמיר ולהוציאה מבעלה ובהיות שאיני כדאי להכריע בין שני המאורות הגדולים האלו כי מי אני יתוש וכלי ריקן מכל חכמה להודיע דעתי בענין גדול הזה כי אע"פי שיוס"ף הוא המשביר לכל עם הארץ בל"ב חכמה אשר לו הסכי' לדברי עם כל זה שמואל בקוראי שמו הוא המוצי' אותה מביתה ולכן מדינ"א אני ירא לחוות דעתי אלא השתיק' יפה לי מהדבו' ולשום עיני אל מורינו ורבינו יורנו בדעתו הגדולה כדת מה לעשות והוא בגודל טובתו ישים עיניו על העניה הזאת להראותה הדרך בה תלך ולי אני עבדו ישפיע עלי נוזלי חכמתו להשקות נטעי רעיוני ה' יאריך ימיו ושנותיו וחפץ ה' בידו יצלח אכ"יר:
נשלם ונגמר ביום חמישי בשבת ראש חודש וחנוכה בשנת ובסדר ויוסף הוא השליט על הארץ הוא המשביר לכל עם הארץ לפ"ק:
נאום הצעיר יצחק יצ"ו בלא"א יעקב אינריקיץ פארו מ"כ: