הקדמה
היום יצאתי להקריב שבח תורה כפי החוב המוטל עלי להלל ולשבח אל הרוזנים וקצינים. ה"ה מעלת הפרנסים ומנהיגי החברה המפוארה הנקראת בשם עץ חיים המחזיקים ביד התלמידי חכמים להרים דגל דתורה ולהאדירה. הם במדת טובם הוציאוני ממחיצתי והעלוני אל מעלה רמה למדרגה העליונה לחבר פסקים. ובזכרי דבר זה ישבתי משתומם. ומחשבותי נעים ונדים ברוב פחד ואימה. כי ידעתי זה ראוי לחכמים. ולא לתלמיד כמוני אפרוח שעדיין לא נתפתחו עיניו. לב יודע מרת נפשו כי לא ידעתי דבר. כי בער אנכי מאיש ולא בינת אדם לי לדבר בפני גדולים ממני בחכמה ובמנין. ה"ה חכמי ומשכילי בית מדרשנו יע"א אשר אלפים כח לא יכיל פלפולם ובקיאותם. וכל שכן בראותי עצמי לפני הרב הגדול והמפורסם. החכם השלם והכולל. סיני ועוקר הרים. נר ישראל. עמוד הימני. פטיש החזק. אב בית דיןוריש מתיבתא. כמוה"רר יצחק חיים ן' דנא די בריטו נר"ו אכל במקום גדולתו שם מצינו ענוותנותו כי הוא ברוב חסדו ובמתק לקחו מלמדנו להועיל. ומדריכנו בדרך זו נלך. לטוב לנו כל הימים. ובטחתי בטובו. יתמיד חסדו עמי. ינחני וינהלני במעגלי צדק. יורני דרך הישרה. בהיותי ראשית תבואתו. בכורי אדמתו. נצר מטעיו. המטע הראשון אשר נטע בבית מדרשו של ש"ס. ואני תפלתי אל ה' וכפי פרושות השמים. יאריך ימי מורינו הרב על ממשלתו. הוא ובניו בקרב ישראל. בעושר וכבוד. ויזכה לראות בנחמת ציון בבנין בירת קדשנו ותפארתנו. בעגלא ובזמן קריב. ולאחוזת מריעי אשא עיני מטובם ייטיבו לי. ובאור תבונתם יגיהו חשכי. ללכת באורח מישור. ומה' תהיה משכורתם שלימה אכי"ר: