שאלה סג ראובן שרצה למכור בית ובא בנו שמעון לקנותה ממנו ולוי שהוא בן המצר רוצה לקנותה וטוען שהוא קודם לבנו מאחר ששמעון בנו אינו סמוך על שולחן אביו ויש לו בית אחר שיושב שם עם בני ביתו כי טל כן לו משפט הקניה ושמעון טוען שאע"פ שאינו דר באותו בית מ"מ ברא כרעא דאבוה והיא קודם לשכן שהוא בן המצר ועל דבר זה נחלקו שני ת"ח זה אומר שהדין עם המצרן וחבירו חולק עליו ואומר שהבן קודם למצרן ויקריבו את משפטם לפני בית מדרשו של שם להורות להם הדרך הישר' הדין עם מי ועתה האח נפשי על אשר עלה למדרגה העליונה ואת פו"סקים נמנה חד מן בני עליה זקן שקנה חכמה ה"ה החכם הנעלה לשם ולתהלה כה"רר יוסף פיזא נר"ו ה' יאריך ימיו בטוב ושנותיו בנעימים כי"ר ואנכי בא לערוך לפניו משפט הנז"ל והוא יגיד ביופי דבריו כי נעמו להיכן הדין נוטה ותעלומה יוציא אור ושכמ"ה:
תשובה טרם כל דבר צריכים אנו לידע האי תקנתא דתקינו רבנן לבעל המצר על מה אדניה הטבעו ומאי זה טעם תקנו שבעל המצר יוכל לסלק הקרקע מיד קונהו דבזה יש פסידא ללוקח ולמצר קרקעו לשום אדם שכל אחד יאמר למה אטרח עצמי לקנות כדי שיבא אחר כך בעל המצר וישלח אותי ואחר שנודע מלתא בטעמא ממשמעותא נבא להתרת נדון שאלתינו הנ"זל וזה החלי בעזרת צורי וגואלי:
עיקרא דהאי מלתא אית' בפ' המקבל בב"מ דף ק"ח ע"א שהתקנה הנ"זל תיקנו רז"ל משו' ועשיתה הישר והטוב שאמרו רז"ל הואיל שאדם רוצה למכור שדהו טוב וישר הוא שימכרנו למצרן יותר מלאיניש אחרינא שכן כתבו וזה לשונו אמר רבי יהודה אמר רב האי מאן דאחזיק ביני אחי וביני שותפי חציפא הוי סלוקי לא מסלקינן ליה ורב נחמן אמר נמי מסלקינן ואי משום דינא דבר מצרא לא מסלקינן ליה נהרדעי אמרי אפילו משום דינא דבר מצרא מסלקינן ליה משום שנאמר ועשית הישר והטוב בעיני ה' ע"כ:
ופי' רשי ז"ל וז"ל ביני אחי שדה העומדת ליקח בטסקא ושדות ב' אחים סמוכים לו מכאן ומכאן ואי משום דינא דבר מצרא אם אחים ולא שותפים אלא מכח מצרנות באים על המחזיק ואומרים אנו היינו מצפים לקחתה שאנו צרוכום לקרקע וטוב לכל"א לקנות הסמוך לו ולא ליקח במקום אחר לא מסלקינן דלא איכפת לן לדינא דבר מצרא כלל שאין אתה נחסר כל כך שתמצא קרקעות במקום אחר ולהטריח לבן המצר להיות נכסיו חלוקין וכו' ע"כ:
נמצינו למדים מהאי מימרא שאם א' מן האחין או מן השותפים מכר חלקו לאחרים שהשותף או האחר מסלק את הלוקח ונותן לו את הדמיס שנתן והטעם הוא כדי שלא יכנס זר ביניהם ואך אם אינם אחים או שותפים שמכר כי אם איניש מעלמא שיש לו שדה ומכרה לאחר יש רשות לבן המצר שהוא שכנו היושב אצל גבולו לסלק את הלוקח וליתן לו דמיו והרי הוא שלו דהלכ' כנהרדעי דאפילו משום דינא דבר מצרא מסלקינן ליה וכן פסק הרמבם בפ' י"ב מהלכות שכנים הלכה ד' וה' וזה לשונו א' מן האחין או אומן השותפי' שמכר חלקו לאחר מסלקין את הלוקח ונותן לו שאר האחין או שאר השותפים הדמים שנתן והולך כדי שלא יכנס זר ביניהם ולא עוד אלא המוכר קרקע שלו לאחר יש לחבירו שהוא בבד בן המצר שלו ליתן דמים ללוקח ולסלק אותו וזה הלוקח הרחוק כאילו הוא שליח של בן המצר ע"כ:
וכן כתב ריבה ז"ל בח"מ בסי' קע"ה וזה לשונו א' מן האחין או השותפין שמכר חלקו לאחר שאר השותפין מסלקין ללוקח ואפילו אם קנאו המצרן עכ"ל ט"ש:
הרי לך שאין בעל המצר יכול לסלק אח הקרקע מיד קונהו אלא דוקא כשהקונה הוא אישזר שאין לו שייכות כלל בקרקע הנ"ל שאו דוקא הוא דתקינו רבנן שקודם לכל אדם משום שנאמר ועשית הטיב והישר וגו' שבנדון כזה אמרו רז"ל הואיל והמכר אחד הוא וטוב וישר הוא שיקנה קרקע זה בעל המצר יותר מן הרחוק:
וכיון דדא איהו טעמא כל מקו' שאפשר דליהוי פסידא למוכר או ללוקח אם יצטרך לחזור אחר המצרן פקע האי דינא דבר מצרא כדגרסינן בגמ' לכרגא ולקבורה ולמזוני וכו' חוץ בשום א' מכל אלו משום דינא דבר מצרא:
וכן המוכר לרפואה או שלא היה בן המצר מצוי אצלו בשעת המכירה לא שנא כשהמוכר והקונה במדינה א' ובן המצר במדינה אחרת לא שנא איפכא או שאין ללוקח בית לדור בה אלא הוא והמצרן אינו לוקח אלא להרוחה בעלמא לכולהו לית בהו דינא דבר מצרא ואע"ג דיש איזה פוסקים שחולקים בקצתם מ"מ רובם מסכימים ככל הני ועיין במוהרם אלשקאר בסי' קי"א ובמוהרימ"ט בח"א סי' פז פ"ו וכמהר"ל ן' חביב ז"ל בסי' ס' וסא' ע"ש:
והטעם הוא כמו שכתב הרמבם ז"ל בפ' יב' מהלכות שכנים הלכה י' וזה לשונו אין להם דין בן המצר לפי שכל אלו טרודים הם למכור ומפני צורך גדול ואם תאמר יש להם דין בן המצר לא ימצאו לוקח שהרי כל"א יאמר למה אטרח את עצמי ואקח כדי שיבא זה ויסלק אותי ואין הבעלים יכולים להמתין עד שיביא בעל המצר מעות ויקנה עכ"ל ע"ש:
וכן אם מכרה לבעלים הראשונים דהיינו למי שקנאוהו ממנו אין בו דינא דבר מצרא ואין המצרן יכול לסלקו כדאיתא נמי התם והטעם הוא כמו שכתב מרן ז"ל בביתו בית יוסף בח"מ סי' קעה וז"ל אם מכרה לבעלים הראשונים לית ביה משו' דינא דבר מצרא ואין יכול לסלקו והטעם מבואר דיותר ישר וטוב הוא שיחזור הקרקע לבעליה משיקחנה איש נכרי ואע"פי שהוא בן המצר וכו' ע"ש:
וכתב עוד שם בשם הרן ז"ל וז"ל והרן כתב דמסתברא דכי היכי דאמרינן דאין בר מצרא מוציא מידי בעלים הראשונים דה"ה לבני' דלדידהו נמי איתא משום ועשית הישר והטוב וכו' דומיא דשומא דהדרא משום ועשית הישר והטוב והדרא נמי ליורש וכו' וכתב עוד שם שכן כתבו הנ"י ותלמידי הרש"בא ז"ל ע"ש:
והרב בעל ש"ך כתב שם בסי' ס"ד וז"ל וה"ה אם מכרה לבן וכו' דהבן יוכל לומר דזהו יותר ישר וטוב שאני מחזיק באחוזת אבותי ושלזה הדעת נוטה וכו' ע"כ ע"ש:
וממוצא דבר מכל הני טעמי דכתיבנא אתה למד כמה גריעה כחה דבר מצרא שמלבד כל הנהו דאמרינן דלית בהו דינא דבר מצרא לא תקינו רבנן האי תקנתא היכא דאיכא שום צד פסידא למוכר או ללוקח דבכל הנהו אין בעל המצר יכול לסלקו וכדכתיבנא:
איברא שממקום א' ייפו כחו של בעל המצר דהיינו שאם בכל הנהו דאמרינן דלית בהו דינא דבר מצרא אם קדם המצרן וקנה דזכה במקחו ואין שום א' מהם יכול לסלקו דהו"ל כמו ב' מצרנים שקדם א' מהם וקנה דזכה במקחו ואין האחד יכול לסלקו דכל הקודם זכה וכדכתב הרמבם ז"ל בפ' י"ב מהלכות שכנים והג"א בשם ר"ת ומרן ז"ל בשם תלמידי הרשבא וכו ע"ש:
אמנם בשותף שיש לו שותפות בקרקע אין לו למצרן שום ייפוי כח בו ואדרבא השותף עדיף מבן המצר כיון שיש לו חלק בגוף הקרקע דאפילו אתו בהדי הדדי לקנותהה שותף והמצרן לשותף לחודיה יהבינן ליה ולא למצרן דלא הוי כמו דינא דד' בני מצר דאתו בהדי הדדי דפלגי לה וכו' ולא עוד אלא דעדיף השותף ממצרן שאפילו קדם המצרן וזבין אתי שותף ומפיק מיניה כי אין למצרן שו' כח במקום שותף וכדכתב הראש ז"ל על פי' רשי' ז"ל שכתב דהאי שותף הוא שהוא שותף בקרקע עמו וכו' וכתב על הרא"ש ז"ל דאם קדם המצרן וקנה דשותף מפיק מניה וכ"כ ריב"ה ז"ל בח"מ בריש סי' קע"ח בשמו ובשם הרי"ב ז"ל כדכתיבנא:
וכעין זה מצאתי בתשובות מוהר"ם ז"ל הובא בסי' קנין בסי' לה' וז"ל וששאלת על יעקב שיש לו ג' רביעי קרקע וראובן הרביעי ואית קרקע בצד מצר ראובן אם יכול למחות ביד יעקב שלא למכור רביעית לאשה או ליתמי כי יאמר וכו':
אבל תמהני מזה שכתבתי לאשה או ליתמי וכו' מסתמא משו' להפקיע כח מצרנות דראובן א0 כן צלל במים אדירים וכו' דהא דאמרינן לאשה וליתמי לית בהו משום דינא דבר מצרא הנו מילי לגבי מצרן דוקא אבל שותף עדיף ואי זבין לאשה או ליתמי אתי שותף למיפק וכן אני אומר בכל הני דאמרינן דלית בהו משום דינא דבר מצרא לגבי מצרן דוקא אבל לגבי שותף לא וכבר פירשתי לעיל כה"ג ולפי זה הא דאמרינן דלשותפי לית בהו דינא דבר מצרא ופירש"י ז"ל שהוא שותף עמו באותו קרקע יש לן לפרושי דשותף הוי שותף ומצרן ואותו שאין בו אלא כח מצרן חשיב כאילו אינו מצרן לגבי שותף ואפילו אתו בהדי הדדי השותף והמצר לא הוי כמו ד' בני מצר דאתי בהדי הדדי דפלגי לה וכו' אלא לשותף לחוד יהבינן ליה ואפילו קדים מצרן וזבין אתי שותף ומפיק מיניה כדפרישית לעיל דאין למצרן שום כח במקום השותף וכאילו אינו מצרן והשותף מצרן ולאשה וליתמי מפרשינן נמי הכי אי אשה ויתמי לאו מצרני נינהו ואתו בהדי הדדי אינהו והמצרן הוי כאילו אין א' מהם מצרן דבטל מצרנות דידיה לגבי דידהו וכל הקוד' זכה ולא מפקינן ממי דקד' בין שהוא קד' בין שהם קדמו ואי אינהו נמי מצרני נינהו אינהו עדיפי ממצרן כמו שותף כדפרשינן עכ"ל ע"ש:
הא קמן כמה גדול עדיפות כח השותף מכל הני דאמרי לעיל דלית בהו משום דינא דבר מצרא ומוכרחים אנו לפרש כן בהא דשותף כדי ליישב דברי רש"י ז"ל שפירש דהאי שותף הוא שיש לו שותפות בקרקע דפשיטא שאם הוא שותף עמו בקרקע שאין לו דין בן המצר שהרי הוא עצמו הוא מצרן ואפילו אינו שותף הא אמרינן ד' מצרני דקדי' חד מנייהו וזבין זביניה זביניה והכא נמי אם קדם השותף בודאי דזביניה זביניה ולית ביה משו' דינא דבר מצרא:
אמנם לפי מה שפירש מוהרם ז"ל דאפילו קדם המצרן שותף מפיק מניה אתי שפיר דהא אשמענן דאי אתו בהדי אהדדי שותף קדים ואפילו קדים מצרן וזבין שותף מפיק מיניה ודוק:
ומצאתי הון לי וידים מוכיחות להא דכתיבנא בהגהות מיימוניות בפ' י'"ו מהלכות שכנים שהקשו שם לפי' רשי כנ"ל ותירץ בשם רבו דהא אשמועינן כמ"ש מוהרם ז"ל דאין ספק דלזה כיון בתשובה זו כדברים אלו וכדכתיבנא ודוק:
אמנם נראה שיש לדקדק בדברי ריב"ה ז"ל ממה שכתב בשם ה"ר יהודה מברצלוני שנראה דסתרי אהדדי ממ"ש סי' קע"ה בח"מ למ"ש באותו סי' עצמו בסי' נ"ה שהרי כפי מ"ש בריש סי' הנ"ל בשם אביו הר"אש זל בשם הרי"ב הנ"ל נראה שעדיף כח השותף מכח המצרן ושאם קדם המצרן וזבין דמפיק מיניה:
וכדכתיבנא לעיל ושם באותו סי' עצמו בסי' נ"ו על ההיא דכתיבנא  דלבעלי' הראשונים לית בהו משום דינא דבר מצרא כתב בשם רי"ב הנ"ל בהפך:
שכן כתב וז"ל ומיהו אם קדם המצרן וזבן אין הבעלים הראשונים יכולין לסלוקי דהו"ל כמו ב' מצרנים שקדם א' מהם וכן נמי כל היכא דאמרינן אין בו משום דיצא דבר מצרא כגון לאשה וליתמי ולשותפי וכ"ו ע"כ:
הא קמן שהשוה כאן לשותף כאשה וכיתמי וככולהו אחריני דאמרינן דלית בהו דינא דבר מצרא דאם קדם המצרן וזבין דלא מסלקינן מניה:
ברם עם הא דכתבנא לעיל כדברי מוהר"ם ז"ל נלע"ד ליישב דבריו ז"ל ולומר שמה שכתב בריש הסי' דהשותף עדיף ממצרן שאם קדם המצרן וזבין דאתי שותף ומפיק מיניה דאיירי השותף שיש לו חלק בגוף השדה ומהטעם שכתב הראש ז"ל על פירוש רשי ז"ל דכל זמן שלא חלקו יש לו חלק בגוף השדה וכיון שיש לו חלק בשדה הרי הוא עדיף ממצרן ואם קדם המצרן וזבין אתי שותף ומפיק מיניה:
אבל מ"ש בסי' נו איירי בשותף בשדות אחרות או בסחורות כמו שפי' הוא עצמו שם בסי' ע"ב ובההוא שותף הוא דס"ל שאם קדם המצרן וזבין דלא מסלקינן ובחילוק הנ"ל אתי שפיר מ"ש ב"ב המקומת ולא סתרי אהדדי וגם כן אינם חולקים כלל עם מ"ש מוהר"ם הנז"ל שהרי ג"כ מוהר' לא דיבר אלא בשותף שיש לו חלק בגוף הקרקע וכמו שנראה בפירוש בתשובת המשכנתא שם בסי' ל"ב ע"ש:
באופן שבדין השותף הנ"ל כולם מסכימים  לדעת א' וכדכתיבנא כלל העולה מכל מאי דכתיבנא דהאי תקנה שתקינו רז"ל לבעל המצר הוא דוקא כשקנה הקרקע איש זר דאין לו שייכות כלל בקרקע הנ"זל אבל כל היכא דאיכא איזה פסידא למוכר או שקדם וזבין איזה מאלו דאמרינן בגמ' דלית בהוא דינא דבר מצרא אין בעל המצר מפיק מניה וכדכתיבנא:
ומעתה אחרי הודיע אלקים לנו את כל זאת נבא על הנושא דנ"ד להוציא לאור משפטו על שרצה ראובן למכור ביתו ובא בנו שמעון עם לוי שהוא המצרן לקנותה וכל א' מהם רוצה לזכות במקח מכח מעשיהם דנזכרו בשאלה דנ"ד ורצון החכם השואל הוא לידע למי משניהם יהיה משפט הקדימה:
ואען ואומר שכפי כל מאי דכתיבנא לעיל כבר הראה לדעתי כמה גרוע כח המצרן לגבי כל הנהו דאמרינן בגמ' דלית בהו דינא דבר מצרא דהגם דליכא להו שום שייכות וכח בגו' הקרקע כעין אשה ויתמי ושותפי בשדות אחרים או בסחורות וכדומה ואם קדם חד מנייהו וזבין דאין כח ביד המצרן לסלקן וכן בכל היכא דאיכא שום פסידא למוכר או ללוקח דלא תקינו רבנן האי דינא דבר מצרא ולגבי אחי ושותפי דאין לו חלק בגוף הקרקע אפילו המצרן וזבן מסלקינן ליה וג"כ אם מכר לבעלים הראשונים דהיינו לאותו שקנאה ממנו או לבנו אין המצרן יכול לסלקן מהטעם שכתב מרן ז"ל שיותר ישר וטוב הוא שתחזור הקרקע לבעלים משיקחנה איש נכרי אע"פי שהוא בן המצר ע"ש:
והגם שהרב בעל העיטור ז"ל כתב שאם מכרה לבן בעלים הראשונים שהמצרן מסלקו מטעמא שהבן אינו קרוי בעלים ראשונים וכ"ו:
פוק חזי מ"ש הרן ז"ל והביאו מרן ז"ל שם בח"מ בשמו ז"ל וכתב הרן ז"ל דמסתברא דכי היכי דאמרינן דאין בר מצרא מוציא מידי בעלים הראשונים דה"ה לבנים דלדידהו נמי איכא משום הישר והטוב דומיא דשומא דהדרא משום ועשית הישר והטוב והכי נמי ליורש וכו' ע"ש וגם כן הרב ש"ך ז"ל כתב שס דהבן יוכל לומר דזהו יותר ישר וטוב שאני מחזיק באחוזת אבותי וכ"ו ע"ש וכן דעת הסמע ז"ל והרב בעל הפריש' ז"ל ע"ש:
ומעתה תדין ק"ו מעצמך בנ"ד שעדין ראובן דנ"ד לא מכר ביתו ושמעון בנו רצה לקנותו כדי שלא יכבה איש זר בנחלת אבותיו ולהיות הוא מחזיק בה שיותר ישר וטוב הוא ליתן לו משפט הקדימה משיקחנה איש נכרי אע"פ שהוא מצרן ואפילו את"ל שלגבי הבעלים הראשוני' או לא' מאלו דאמרינן דלית בהו דינא דבר מצרא אם באו בהדי הדדי עם המצרן לקנות שהדין נוטה שבעל המצר יהיה קוד' יש לומר דשאני הכא שהבן עדיין תחת רשות האב שעדיין לא יצאת מתחת ידו ולא נכנס זר בתוכה שבא בן המוכר עצמו לקנותה כדי שלא יכנס זר לתוכה מה שאין כן ההוא דבעלי' הראשוני' שכבר יצא הקרקע מתחת ידו ובשעת המכר היה ברשות אחרים ודוק:
ובר מן דין הגע עצמך שראובן דנ"ד ימכור את ביתו לשמעון בנו הנ"ז בלתי אומר למצרן שום דבר שאז נמצא ששמעון קדם וזבין מי יסלקנה מידו דלא יהיה כי אם כמו ב' מצרנים שקדם א' מהם וזבין שאין הב' יכול לסלקו דהיכן מצינו שהמוכר צריך להודיע לבן המצר שרוצה למכור שדהו כדי ליכנס בתגר זה שהרי הוכחנו דכל היכא דאיכא פסידא למוכר לא תקינו רבנן האי תקנתא דבר מצרא ואם היה מוכרח להודיע לבן המצר שהיה רוצה למכור שדהו בודאי שהיה בא לידי פסידה:
שהרי אם ד"מ לפי שעה היה מוצא לוקח שהיה נותן לו בעד שדהו אלף פלוריני' אם היה חייב לבקש תחילה לבן המצר כדי להודיע ממנו אם רצונו לקנותו הוא בסך הנ"ל וכו' אפשר שלא ימצא אותו כ"כ בנקל או שבן המצר לא ירצה ליתן בעד הקרקע הנ"ל הסך הנ"ל ובין כך ובין כך יכול לחזור הלוקח מדיבורו ונמצא המוכר קרח מכאן ומכאן ומפסיד מקחו וכמה דברי' כיוצא באלו שיוכל המוכר לבא לידי הפסד אם לא היה יכול למכור שדהו בלתי הודיע תחילה לבטל המצר כי אדרבא יותר טוב לוי לשתוק ולהסתיר כונתו ולמכור למי שירצה ואח"כ אם הקונה הוא איש זר דשייך ביה האי דינא דבר מצרא אם רצה המצרן לסלקו וליתן לו הדמים שנתן שיעשה מה שלבו חפץ וזה הוא הטוב והישר בעיני אלקים ואד' ודוק:
סוף דבר בהא סלקינא ובהא נחתינא שבנ"ד יצא שמעון זכאי בדינו ולו משפט הקדימה ואין בן המצר יכול לסלקו ואין צריך לפנים כי לע"ד פשוט הוא וכן הייתי דן להלכה ולמעשה אם יסכי' בדבר הרב מריה דאתרא כי לו משפט ההוראה וה' יצילנו משגיאות ויראנו מתורתו נפלאות נס"ו אכי"ר:
בסדר ובשנת והרכש קח לך יא" לחשון לפ"ג
אני הצעיר יוסף פיזא נר"ו