שאלה נ ראובן הניח בית כדי שהריוח יחלק לעניים בערב חג הסוכות אם יכולין ביני העיר לשנות הריוח ההוא לצרכיהם ירנו המורה ומהתמ"ש:
תשובה לכאורה נראה דיש להביא ראיה גמורה שיכולים ביני העיר לשנותו לדבר מצוה מההיא ברייתא דגרסינן בפ"ק דערבין תנו רבנן סלע זו לצדקה עד שלא באתה ליד גבאי מותר לשנותה משבאתה ליד גבאי אסור לשנותה איני והא רבי ינאי יזיף ופרע שאני רבי ינאי דניחא להו לעניים דכמה דמשהי מעשה ומייתי להועוד שם ת"ר ישראל שהתנדב מנורה או נר לבית הכנסת אסור לשנותה סבר ר' חמא בר אבא למימר לא שלא לדבר הרשות ולא שנא לדבר מצוה אמר ליה רבי אמי הכי אמר רבי יוחנן לא שנו אלא לדבר הרשות אבל לדבר מצוה יכולין לשנותה מדאמר רבי אסי אמר ר' יוחנן גוי שהתנדב מנורה או נר לבית הכנסת עד שלא נשתקע שם בעליה אסור לשנותה משנשתקע שם בעליה מותר לשנותה למאי אילימא לדבר הרשות מאי איריא גוי אפילו ישראל נמי אלא לדבר מצוה וטעמא דגוי הוא דפעי אבל ישראל דלא פעי שפיר דמי וכו' וכתב רש"י ז"ל וזה לשונו רבי ינאי גבאי הוה הוה ויזיף מעות הצדקה לצורכו ופרע דכמה דמשהי רבי ינאי דלית ליה זוזי למפרע ניחא להו לעניים: מדאמר רבי יוסי כלומר מדנקט רבי יוסי גוי דפעי וצועק למה שנית' מה שנתתי מכלל דישראל דלא פעי שרי לשנויי לדבר מצוה דאי בישראל אסור למה ליה למנקט גוי: שלא נשתקע שם בעליה ממנה שעדין אומר זו היא מנורה נדבתו של פלוני גוי אסור לשנותה דפעי ולמאי קא. ר' אסי דאסור לשנותה אילימא וכו' עד כאן לשונו: והתוספות כתבו משבאת ליד גבאי אסור לשנותה ודוקא יחיד אבל ביני העיר רשאין כדמשמע בבבא בתרא ורשאין ביני העיר לעשות קופא תמחוי ותמחוי קופה ולשנותה לכל מה שירצו ודוקא לדבר מצוה כדאמר בשילהי שמעתא גבי ישראל שהתנדב מנורה או לבית הכנסת והא דאמר בהשוכר האומנין מגבת פורים לפורים ומגבת אותה העיר לאותה העיר דוקא מחוץ לעיר אסור לשנותה אבל לצורכי העיר מותרין ובגבאי מיירי וכו': עד כאן לשונם:
עוד תנינן בבבא בתרא פרק ראשון דף ח' ע"ב תנו רבנן קופה של צדקה נגבית ומתחלקת בשלשה נגבית בשנים שאין עושים שררות על הציבור פחות משנים ומתחלקת בשלשה כדיני ממונות תמחוי נגבית בשלשה ומתחלקת בשלשה שגבויה וחלוקה שוים תמחוי בכל יום קופה מערב שבת לערב שבת תמחוי לעניי עולה קופה לעניי העיר ורשאין בני העיר לעשות קופה תמחוי ותמחוי קופה ולשנותה לכל מה שירצו: וכתב רש"י ז"ל מפני שהוא כדיני ממונות. לעיין ולתת לכל אחד כפי טפלים התלוין בו שגבויה וחילוקה שוה. בכל יום מידי יום ביום כדקתני לקמיה לפיכך אין גבויו בשנים שלא יצטרכו לטרוח ולבקש את השלישי לחלק: לעשות קופה תמחוי לחלק לעניי עולם אם ירבו עליהן:
הרי לך דכפי שיתי סוגיות הללו שיכולין בני העיר לשנות מעות שהיניח ראובן לחלוק לעניים בערב חג הסוכות לכל מה שירצו וכן דעת הרי"ף ז"ל וזה לשונו תנו רבנן קופה נגבית בשנים ומתחלקת בשלשה ניגבית בשנים שאין עושין שררה על הציבור בממון בפחות משנים ומחלקת בשלשה מפיני שהוא כדיני ממונות וכו' ורשאין בני העיר לעשות קופה תמחוי ותמחוי קופה ולשנותן לכל מה שירצו עד כאן לשונו והבעל נמוקי יוסף כתב ורשאין בני העיר לעשות קופה תמחוי ולשנותן לכל מה שירצו אפילו לדבר שאינו צורך עניים דאע"פ שהגבוהו לעניים וזכו בהם מ"מ הוי הלואה לגבי ציבור ואם יצטרכו עניים עילויהו דידהו רמו וליכא למיחש שמא ירדו מנכסיהם דאין ציבור עני ולאו דוקא כשהסכימו ביני העיר אלא אפילו פרנסים הממונים על הציבור משנים כרצונם כדגרסינן  בירושלמי דשקלים אין ממחים ביד הפרנסים כיוון שהסכימו בני העיר והא דתנא בגמר' דידן בשקלי' מותר עניים לעניים וכו' הני מילי בשלא הסכימו בני העיר לשנותה והא דתניא בערכין דמשבתה ליד גבאי אסור לשנותה וכו' יחיד שאני דאיכא למיחש שמא ירד מנכסיו ומיהו מדעת הגבאי או הפרנסים רשאי כדתניא בתוספתא דמגילה הפוסק צדקה עד שלו זכו בה הפרנסים רשאי לשנות לדבר אחר משזכו בה הפרנסים אינו יכול לשנותה לדבר אחר אלא מדעתם ואם התנדב נראו מנורה לבית הכנסת או ס"ת על דעת ביני העיר התנדב מסתמא וכמו שזכו בה הפרנסים דמי כדתנא בערכין וכו' ע"כ לשונו וכן פסק הרמב"ם ז"ל בפרק שמיני מהלכות מתנות עניים מי שהתנדב מנורה או נר לבית הכנסת אסור לשנותה ואם לדבר מנוה מותר לשנותה אף על פי שלא נשתקע שם בעליה מעליה אלא אומרים זו המנורה או נר של פלוני ואם נשתקע שם הבעלים מעליה מותר לשנותה אפילו לדבר הרשות: והרב המגיד כתב מי שהתנדב נר או מנורה וכו' עד ומכרוהו לעצמם שם ובירושלמי פ"ק עד כאן: עוד כתב הרמב"ם בפרק תשיעי רשאין ביני העיר לעשות קופה תמחוי ותמחוי קופה ולשנותן לכל מה שירצו מצרכי ציבור ואע"פ שלא התנו כן בשעת שגבו ואם היה במדינ' חכם גדול שהכל גובין על דעתו והוא יחלק לעניים כפי מה שיראה הרי זה רשאי לשנותן לכל מה שיראה מצרכי ציבור ע"כ לשון הרמב"ם ז"ל לענינינו וגם הטור לא הניח להלוך בדרך הזה שכן כתב בסוף סימן רנ"ט וז"ל יחיד שהתנדב נר ומנורה לב"ה אם נשתקע שם בעליה מעליה שאינה נקראת על שמו יכולין הציבור לשנותה אפילו לדבר הרשות ואם לא נשתקע שם בעליה מעליה אין יכולין לשנותה לדבר הרשות אבל לדבר מנוה יכולין לשנותה והני מילי בישראל אבל גוי המתנדב כל זמן שלא נשתקע שם בעליה מעליה אסור לשנותה אפילו לדבר מצוה והרב בית יוסף כתב על זאת הבבא יחיד שהתנדב נר או מנורה לב"ה אם נשתקע שם בעליה מעליה וכו' עד אסור לשנותה אפילו לדבר מנוה בס' פ"ק דערכין ופרש"י נר קרי"שול של כסף ויהיב טעמא אמאי בגוי כל זמן שלא נשתקע שם בעליה מעליה אסור לשנותה אפילו לדבר מצוה מפום דגוי פעי כלומר צועק למה שיניתם  מה שנתתי והרמב"ם כתב בפ"ק מהמ"ע שמא יאמר הגוי קדשתי דבר לב"ה של יהודים ומסרוהו לעצמן וכתב הרא"ש ז"ל על זה בתשובה כלל י"ג סי' י"ד אבל ישראל ציית לדברי חז"ל ומאחר דמן הדין שינוי לא פעי ואף אם יש ישראל דלא ציית לדברי חכמים ופעי על תקנתן לא חיישינן לפעייתו מדלא מנא בגמרא איסור שינוי אלא בגוי דוקא משום דפעי ואיכא חילול השם אבל ישראל שאינו ציית לדברי חכמים ליכא חילול השם בזה עכ"ל וכ"כ מהרי"ק בשורש קכ"ג בשם תשובת הרשב"א עד כאן לשון הרב בית יוסף:
הנה דכפי דעת כל הני אשלי רברבי דביני העיר יכולין לשנות צדקה אחת לעשות צדקה אחרת אף כי אין דעת הנודר היה לשנותה ואם כן בנדון דידן נמי אף אם פירש ראובן הנ"ל שצריכין לחלוק בערבי חג הסוכות הריוח מזה הבית לעניים עם כל זה יכולין בני העיר לשנות הריוח ההוא לצרכיהם וכן פסק מר"ן בשולחנו הטהור ישראל שהתנדב נר או מנורה לבות הכנסת אם נשתקע שם בעליה מעליה שאינא נקראת על שמו יכולין ביני העיר לשנותה אפילו לדבר הרשות אבל לדבר מצוה יכולין לשנות וכו':
אבל כד דייקינן שפיר נראה דאין הנדון דומה לראיה. כוון דסוף סוף ראובן הנ"ל דייק בדבריו וציוה שיחלקו זאת בערב תג הסוכות נראה מתוך צואתו דכל כוונתו לא היה כי אם שיהיו לעניים הוצאת הרגל בריוח ולא בצמצום כיון שיש הוצאות הרבה ברגל ולהקל מעליהם הרפתקי הרגל דאם לא כן למה לא ציוה סתם שיחלקו זאת הריוח לעניים דאם היה עושה כן היו יכולין בני העיר לעשות הטוב בעיניהם ולחלוק לעניים בכל עת ובכל זמן שירצו או אם יצטרכו זאת הריוח למצוה אחרת היו יכולין לשנות כיון דסוף כל סוף יש הנאה לעניי' במה שעשו ביני העי' אלא ודאי כל כוונתו לא היה אלא דוקא בחג הסוכות מהטעם שאמרנו ואינו דומה להא שרשאין לעשות מקופה תמחוי ומתמחוי קופה כמו שכתב הרשב"א ז"ל והביאו הרב בית יוסף בטור יורה דמה סימן רנ"ט וז"ל וכתב עוד שאלת המקדיש שדה לעניים וצוה שיחלקו הפירות לעניים בכל שנה והנה הציבור לשנות ולהוציא הפירות לדברי' אחרים מהוא תשוב' אין רשות בידם ואפילו הסכימו בכך טובי העיר במעמד אנשי העיר שכיון שציוה שיחלקו הפירות לעניים גילה דעתו שאינו רוצה שישנו בזה כלל ואינו דומה לרשאין לעשות קופה תמחוי ותמחוי קופה ולשנותה לכל מה שירצו דהתם בצדקה שהיא נגבית בכל יום וכל הנותן ע"ד גבאים הוא נותן והגבאים גובים לפרנס העניים ליום או יומים כדי ספוקם ואם יצטרכו יותר יחזרו ויגבו וה"ה למי שהתנדב נר או מנורה לב"ה וכו' דהתם דוקא כשיש ספק לב"ה יותר מזה אבל בזמן שאין מספקים  צרכי ענייהם לגמרי ואין ממלאים חסרונם ועמד היחיד והקדיש לעניים להוסיף על  קצבתם אין ספק שאין הציבור רשאי לשנות  הקדש זה לדברים אחרים ואם עשו כן ודאי הם גוזלים לעניים וזהו ששנינו מותר עניים  לעניים מותר עני וכו' וכזה כתבו גדולי  האחרונים:
עוד כתב בתשובה אחרת כל הקדש כגון זה  אין יכולין לשנותו משום גזל עניים שלא  אמרו אלא בקופה ותמחוי וכיוצא בזה שהגבאים  גובים לפרנס עניים ליום או ליומים כדי ספקם  והותיר ואפילו לא הותיר אם יצטרכו העניים ישובו  על הגבאים ויגבו להם כדי ספקם וה"ה לנר של  בית הכנסת כשיש לב"ה ספק חוץ מזה אבל בזמן הזה שאין מספקים צרכי העניים לגמרי ואינם  ממלאים חסרונם ועמד היחיד והקדיש לעניים  להוסיף על הקצבה שנותנים להם בציבור אין ספק  שאלו באו הציבור לשנות הקדש זה לדברים אחרים  הרי אלו גוזלים את העניים וזהו ששנינו מותר עני  לעניים וכו' וכזה כתבו רבותי ז"ל עכ"ל: הא  לך ראיה ברורה דיש לחלוק ולפרש בין קופה  ותמחוי לפוסק מעות סתם לחלוק לעניים וכן  פסק הרא"ש ז"ל והביאו הטור בהלכות צדקה סימן רנ"ו וז"ל וכתב ומיהו דוקה קופה ותמחוי שהוא  דבר קבוע ואם יחסר להם וגבו פעם אחר' אבל אם  אירע להם מקרה שהוצרכו לגבו' לצורך עניים כגון  שהוצרכו לגבות לצורך כסות או שבאו עניים הרבה וגבו לשמם לא ישנו ליתנו לצורך דבר אחר ולא  אפילו לצורך עניים אחרים והרב בית יוסף כתב  ומ"ש בשם הרא"ש דדוקא קופה ותמחוי שהוא דבר  קבוע וכו' אבל אם אירע מקרה שהוצרכו לגבות  לצורך עניים וכו' וכתב כן מדתנן בפ"ב דשקלים  מותר עניים לעניים וכו' וכתב עוד וכ"כ  נ"י בשם הרב ר' יונה וז"ל אם הסכימו הציבור להרבות בצדקה לחלק בתעניות ובימי  התשובה אין רשאין לגזול ולשנות מעות הצדקה  לצרכיהם וכו':
זאת ועוד אחרת ראיתי מה שכתב מהר"י  ווייל כלל כו' על איתתא שציוותה ליתן  מעות לעניי העיר לקצבה בכל שבוע כך וכך וז"ל  מטיבותא דמר אמינא דאין כח ביד הקהל לשנות וליתן מעות לעניי בחורים הבאים ממקומו' אלא כאשר ציותה יקום דכבר זכו עניי העיר ואפילו לר"ת דמתיר לשנות קופה של צדקה אפילו  לדבר הרשות מ"מ בהא מודה דאי גבו לעני זה דאין ליתן לעני אחר וכן כתב האשירי לסתור פירוש ר' יוסף הלוי דמביא ראיה דאין לשנות אלא  לדבר שהוא צורך עניים מהא דתנן במסכת שקלים מותר עניים לאותו עני וכו': עוד כתב ובעובדה דידן כיון דהאשה מיקיץ קיץ להו ליתן להם בכל שבוע קצצה כבר זכו עניים באותו מעות וכו' עכ"ל ואם בנדון זה אף דתלמוד תורה כנגד כל המצות עם כל זה סובר הרב הנ"ל ז"ל דאין רשות לקהל לשנות המעות הללו שהניח זאת האשה  ולחלוק לבחורי עיר אחרת הבאים ללמוד כיון שגילה דעתה ופסקה סך לכל עני ועני כל שכן בנדון דידן שהשינוי אינו לתלמוד תורה שאין רשות לבני העיר לשניות הריוח ההוא למצוה אחרת כיון שראובן הנ"ל גילה דעתו שיחלקו זאת הריוח בערב חג הסוכות:
הגם הלום ראיתי מה שכתב מוהרשד"ם בספר שו"ת שלו שאלה קס"ט בנדון כזה וזה לשון השאלה ראובן הניח בית כדי שהרויח  יחלק לעניים בערבי פסחים אם יכולים ביני העיר לשנות הריוח ההוא לצרכיהם ועל שאלה זו פסק הרב ז"ל שאין יכולת לבני העיר לשנות זאת הריוח שכן לשונו. תשובה ראיתי להשיב תחלה דברי  החכם וכו' עד ומעתה נבא לנדון דידן שהוא נדבת יחיד כי בזה צריך עיון רב אם יכולים ביני העיר לשנותו אם לאו וכתב הוא ז"ל ולכאורה היה נראה דיש להביא ראיה שיכולים ביני העיר לשנותו לדבר מצוה מההיא בריתא דגרסינן בפ"ק דערכין ת"ר ישראל שהתנדב נר או מנורה לבית הכנסת אסור לשנותה וכו': וכתב עוד דעת מהר"יק  והרשב"א בזה הענין כי דעת מהרי"ק הוא שיכולים ביני העיר לשנות זאת הריוח אבל דעת הרשב"א אינו כן כמו שכתבנו עד שבסוף דבריו כתב הרב ז"ל אם כן גם אני אומר דמאחר דנדון דידן לא נפיק מפלוגתא וגם שהדעת נותן שהמקדיש היה כוונתו שלא לשנות כנ"ל מצורף לזה היות סברת הרשב"א זאת כי בלי ספק הוא תל גדול שאין להטות מדבריו ימין ושמאל אם  כן ראוי להקל שלא לשנות ההקדש כלל על אחת  כמה וכמה ליטול לצרכיהם דעבדי אסורא ודאי הנראה לעניות דעתי כתבתי עכ"ל:
העולה לנו מכל מאי דכתיבנא דאין רשות  לבני העיר לשנות זאת הריוח אפילו למצוה אחרת וכל שכן לצרכיהם כיון שראובן הנ"ל גילה דעתו שהניח זאת מריוח לצורך חג הסוכות לעניים:
זהו הנראה לעניות דעתי אף יסכים עימי הרב היושב על כסא ההוראה:
תם ונשלם בכ"ט לחדש אלול שנת התקס"ב
נאם הצעיר יעקב די אליעזר פיראריס
בבית ובדפוס אלמנה ויתמי מהמנוח כהר"ר יוסף פרופס כ"ץ זצ"ל
דירתם ברחוב שטרויא מאריק עש זיבנטי הויז פון דיא נייאי גאס