שאלה טבח שפתח הטרפש ובדק הריאה ומצאה שלמה והכשיר הבהמה ואחר שהלך הלכו בני הבית ומצאו נקב בטרפש ונסתפק לנו אם זה הנקב מחיים או לאחר שחיטה הואיל והוא מצוי במקום שיד הטבח ממשמשת וגם שכבר הבהמה בחזקת כשרה עד שיודע במה נטרפה ולא נתברר במה או אם נאמר הגם שהנקב במקום שיד הטבח ממשמשת עם כל זה בדקנו בנקב ומצאנוהו עגול ולא משוך יורנו המורה משפט השאלה להיכן הדין נוטה וש"כ מן השמים
תשובה מדברי החכם השואל נר"ו נראה שפשוט אצלו שהנקב פוסל בטרפש שהרי כתב ונסתפק לנו אם זה הנקב מחיים או לאחר שחיטה נראה שאם היה ידוע לו שמחיים ניקב נקב זה ברור אצלו שהיא טרפה ואנו בעניותנו נסתפקנו בזה כי כפי הנראה אין הטרפש מן הדברים הנפסלים בנקב יען חפשנו בפרק ששי מהלכות שחיטה להרמב"ם ז"ל אשר שם פרט ומנה אחד עשר אברים שאם ניקב אחד מהן טריפה גם בדקנו בשבעים חליים אשר מנה הוא ז"ל בפרק עשירי מה' שחיטה ולא מצאנו שימנה שם ניקב הטרפש נראה שדעתו ז"ל שהטרפש הוא מן הדברים שאין הנקב פוסל בהן וכן נראה שהוא דעת הרש"בא ז"ל בתשובותיו סי' כ"א וז"ל שאלת בריאה שנמצאת אצלכם שהיה קצת הכבד עובר דרך לריאה בדרך נקב שהיה בטרפשא והיתה סירכא יוצאת מן הריאה ודבקה לכבד והיו מטריפים אותה מטעם כל המחמיר תע"ב ואתה היית מכשירה שאין להוסיף על הטרפיות אשר מנו חכמים דאסור לאבד ממונן של ישראל והשיב יפה הורו הטרפין ולא מדרך החומרא אלא מן הדין ואין זו תוספת על הטרפיות שמנו חכמים שסירכא שבריאה הם מנו אותה ואם נפשך לומר שלא מנו סרוכה לכבד אם כן בא ונתיר סרוכה לטרפשא ולשמנוניתא דליבא וכן כל הסרכות חוץ מתרתי אוני שלא כסדרן והלב הסמוכה לדופן שלא נזכרו בגמרא אלא אלו בלבד אלא הם אמרו שהסירכא אוסרת משום שעשויה להתפרק מצד הריאה וסופה להיות נקובה ומן הדין אסורה עכ"ל וכיון שאפר מסיבת סירכת הריאה ולא הזכיר בדבריו שהיא אסורה גם כן מחמת נקב הטרפש נראה שהוא מן הסוברין שאין הנקב פוסל בטרפש אף כי ידענו שיש לדחות ולומר שהוא ז"ל לא השיב אלא למה ששאלו ממנו וכיון שלא נשאל אלא לענין הסירכא שחשב השואל שלא תהיה אסורה אלא מטעם חומרא ולא מן הדין לכך השיב שטעה השואל ושהיא אסורה מן הדין אלא שעל כל פנים יראה לנו שהיה לו ז"ל להודיע לשואל שגם טעה בדבר זה להרים המכשול ושהבהמה אסורה גם כן מצד נקב הטרפש וכיון שלא דבר בזה דבר נראה בלי ספק שדעתו ז"ל כאשר כתבנו אלא שאין בידינו לגזור ולהחליט שכן דעתו כיון שלא דבר בפירוש על הענין:
אבל מצאתי בספר המרדכי בפרק אלו טרפות שאסר נקובת הטרפש בשם קצת הגאונים וז"ל מצאתי בשם רבינו שמואל בן חפני הכהן ומשם ר"ח ורבינו נסים דטרפשא דכבדא שנקבה נקב מפולש מצד הכבד טרפה אבל אם נסרכה בסירכא בצלע לא היו מטריפין וכן נוהגים רבינו שמחה ורבינו אבי"ה ע"כ והטור כתב סברה זו בסי' מ"א בשם בה"ג וז"ל כתב בה"ג דאי אנקיב טרפשא דכבדא טרפה ע״כ וזה דבר תימא אצלי דנראה שזה כמוסיף על הטרפיות שמנו חכמים וכבר הקשה קרוב לזה הרב בעל פרי חדש וז"ל וקשה דאם כן אמאי לא קתני לה בכלל נקובי דמתניתין ויש לומר דכיון דאין פסולו מחמת עצמו אלא מחמת שסוף הכבד לינטל הא קתני ליה ניטל הכבד והכי משני תלמודא בפרק אלו טרפות (חולין דף מ"ח) דכי ניקבה דלאו מיניה מטרפה לא קתני ע"כ וכל זה איננו שוה לי כי כפי הנראה אין הנדון דומה לראיה כאשר יראה המעיין שם כי אע"פי שלא נזכר במשנה נקובת הדופן ונקובת הכבד מכל מקום הם מימרות נתפרשו בתלמוד מה שאין כן נקובת הטרפש שלא נמצא בתלמוד ולא נזכר בדברי הפוסקים הראשונים אלא שראינו שהרב בשולחנו פסק כן וכל האחרונים שראינו דבריהם קימו וקבלו הדעת הזאת וכתבו קצתם שכל דברי בעל ה"ג ז"ל דברי קבלה הם א"כ נסכים אליה גם אנחנו ונקבלנה בסבר פנים יפות וז"ל הרב בשולחנו ניקב טרפש הכבד נקב מפולש מצד הכבד טרפה אבל אם נסרכה בסירכא בצלע כשרה עכ"ל ואמרו מצד הכבד נחלקו בו האחרונים ז"ל יש מפרשים שדוקא במקום הסמוך ומכוסה בכבד אבל מימין שהטרפש אינו מכוסה בכבד אם יש שם נקב רחוק מן הכבד כשרה כ"כ הרב בעל שפתי כהן בשם הד"מ והרב בעל בית חדש כתב ז"ל כתוב בספרי המרדכי שבדפוס דטרפשא דכבדא שניקבה נקב מפולש מצד הכבד טרפה וכך פסק בש"ע ומשמע דבניקב שלא מצד הכבד אינה טרפה וקשה דבשאר פוסקים כתוב בסתם על שם בה"ג דאי אינקב טרפשא דכבדא טרפה ותו דמהר"אי בת"ה סי' קס"ג הביא דין זה מלשון המרדכי ולא הזכיר מצד הכבד וכן בא"ו הארוך שער נ״א סי' ל"א ובשער נ"ד ונראה דהאי מצד הכבד שנמצא בספרי הדפוס טעות סופר הוא וכן ראיתי במרדכי ישן מדוייק כתיבת יד שלא כתוב בו מצד הכבד אלא כך כתוב שם דטרפשא דכבדא שניקבה נקב מפולש שהוא חצר הכבד טרפה והמדפיסים טעו והכניסו מצד הכבד במקום חצר הכבד והכי נקיטינן דבכל מקום שניקב חצר הכבד טרפה בדאיכא נקב מפולש עכ"ל וכן כתב הרב בעל שפתי כהן בשם כמה גדולים וכתב הרב בעל פרי חדש ולפיכך יש להחמיר בדבר ע"כ ונראה לי שלזה כיון החכם השואל נר"ו במה שכתב ומצאו נקב בטרפש ולא פורש אם הנקב הוא מצד הכבד או במקום זולתו מהטרפש נראה שדעתו הוא שאין חלוק בדבר ובכל מקום שימצא שם נקב הרי הבהמה אסורה:
אמנם אין פסק זה נכון בעינינו דכיון שאין דבר זה מפורש בתלמוד ולא נמצא בדברי הפוסקים הראשונים כאשר כבר כתבנו אלא הוא חומרא מהגאונים ז"ל אנו נלך אחר פסקו של הרב ז"ל בשולחנו ולא נטריף אלא אם כן ניקב הטרפש מצד הכבד אך אם ניקב שלא מצד הכבד כשרה וכן משמע מדברי המרדכי שהעתיק דברי הגאונים ז"ל: גם לא באר החכם השואל אם כונתו במה שאמר ומצאו נקב אם הוא מפולש או אם איננו מפולש ובלי ספק ששאלתו היא על נקב מפולש דאי בשאינו מפולש דבר פשוט הוא שהיא כשרה אפילו לפי דעת המחמירין:
ומעתה נבוא להשיב על השאלה אשר נשאלנו עליה אמרו בפרק אלו טרפות ( חולין דף מ"ט ע"א) אינקבא ריאה היכא דממשמשא ידיה דטבחא תלינן או לא תלינו רב אדא בר נתן אמר תלינן מר זוטרא בריה דרב מרי אמר לא תלינן והילכתא תלינן אמר רב שמואל בריה דרבי אבהו אבא מרישי כלי דרפרם הוה ואמר תלינן אמרוה קמיה להא דמר זוטרא בריה דרב מרי ולא קבלה אמר רב משרשיא כוותיה דאבוה דאבא מסתברא דהא תלינן בזאב ע"כ בגמרא: ופירש רש"י ז"ל היכא דממשמשא ידא דטבחא אני שמעתי במצר החזה שמתוך הדחק היד קורעת בצפרניו וכמדומה אני בכל מקום שהוא יודע שיכול לתלות כגון נקב העשוי בסכין או שתלשה מלמעלה בחזקה ואח"כ נמצא שם נקב והלכתא תלינן. מריש כלי מריש דרשנין המשמיעין לעם את דבריו כשהיה דורש: אבוה דאבא רב אחא: דהא תלינן בזאב דאמר בפרק קמא בא זאב ונטל את בני מעים והחזירן כשהן נקובין אין אומרים במקום נקב נקב ע"כ:
וכן פסקו כל הפוסקים וז"ל הרמב"ם ז״ל בפרק שביעי מהלכות שחיטה ריאה שנמצאת נקובה במקום שיד הטבח ממשמשת מותרת ותולין בידו ואומרים מיד הטבח ניקבה אחר השחיטה עכ"ל והיה נראה לנו בתחילת העיון שאין ללמוד מכאן היתר לענין שאנו בו והטעם מפני שהריאה בשרה רך ובנקל נקרע ביד הטבח אבל הטרפש שהוא קשה נראה שאין לתלות ביד הטבח אלא שלפי האמת אע"פי שאין לתלות ביד הטבח נוכל לתלות בצפרניו או שנעשה הנקב בסכינו כשלקחו לקרוע הטרפש ולבדוק הריאה ואפש' שלא כיון החתך יפה ונקב קודם שקרע או אח"כ ולפי זה נוכל לתלות בטבח ולהכשיר אמנם נראה שזה יהיה כשהנקב הוא משוך אבל בענין שאנו בו שהנקב עגול כמו זר נחשב שיארע נקב עגול מנעיצת הצפורן או מתחיבת סכין ולכן יראה שאין לתלות בטבח כי חזקת נקב כזה נעשה מחיים וכן מצאתי להרב בעל ד"מ בסי' ל"ו וז"ל ואני מצאתי בהלכות בדיקה הישנים בשם מהר"י מולין וז"ל קבלתי מתי שהנקב עגול ודאי נקב ישן הוא ולא תלינן ביד הטבח ואם הוא ארוך תלינן ע"כ ודברים נראים הם אלא שמצאתי בדברי הרב בעל פרי חדש שכתב ז"ל כתב בד"מ בשם מהרי"ל אי ניקב חצר הכבד במקום דממשמשא ידא דטבחא כשר ואם נמצא סביביו חוטים לבנים כמו חלב אז הוא נקב ישן וטרפה ע"כ:
והנה נראה בתחילת העיון ששני פסקים אלו סותרין זה את זה שהרי בסימן ל"ו תלה הדבר בעגול או במשיכת הנקב וכאן לא חלק בכך ותלה כשיש סביביו חוטים לבנים כמו חלב או בהעדרם והנה נוכל להכריע ביניהם באחד משלשה אופנים האופן הראשון הוא לחומרא וזה שכשאמר שאם הנקב משוך שהבהמה מותרת דוקא בשאין סביב הנקב חוטים לבנים אבל אם ישנם שם הנקב ישן והבהמה אסורה אמנם אם הנקב עגול בכל ענין טרפה האופן השני הוא לקולא וזה שכשכתב שאם הנקב עגול שהבהמה אסורה כשיש שם חוטים לבנים אבל כשאינן שם הבהמה מותרת אמנם אם הנקב משוך בכל ענין כשרה האופן השלישי והוא הנכון לפי דעתנו שהם שני סימנים מחולפים נפרדים ונבדלים זה מזה האחד לריאה והשני לטרפש וזה שאם יארע נקב בריאה במקום שיד הטבח ממשמשת שם אם הנקב עגול חזקת נקב כזה נעשה מחיים וטריפה ואם הנקב משוך חזקה שנעשה אחר שחיטה וכשרה ואין שם סימן אחר להשגיח בו אמנם אם אירע הנקב בטרפש במקום שיד הטבח ממשמשת שם דרך אחרת יש לו וזה שאם יש סביביו חוטין לבנים כמו חלב אזי הנקב ישן והבהמה טרפה ואם אין שם חוטין הבהמה מותרת ולא נביט בזה אל עוגל הנקב או למשיכתו ודוקא אם הנקב מצד הכבד אבל שלא מצד הכבד בכל ענין כשרה אף אם ברור וידוע לנו שהנקב נעשה מחיים וכפסק הרב ז"ל בשולחנו שלא הטריף אלא מצד הכבד:
הכלל העולה מדברינו הוא שבהמה זו אסורה כיון שניקב הטרפש נקב מפולש ואין לתלות ביד הטבח ובתנאי שימצא סביבות הנקב חוטין לבנים כמו חלב דאז חזקתו שהנקב נעשה מחיים ואין הבדל בזה בין שיהיה הנקב עגול או משוך אבל אם אין סביבותיו חוטין אלו שאמרנו הבהמה מותרת בכל ענין ודוקא שניקב מצד הכבד אבל שלא מצד הכבד בכל ענין כשרה אף אם ידענו בברור שניקב מחיים זהו הנראה לע"ד ונשאל מהעוזר האמיתי ית' יעזרנו על דבר כבוד שמו ויאיר עינינו בתורתו וידריכנו לעבודתו וליראתו אכי"ר:
נשלם ונגמר ביום שהוכפל בו כי טוב ז"ך לחדש שבט:
בשנת ובסדר ככל אשר אני מראה אותך לפ"ק:
כ"ד הצעיר יעקב בן לא"א אברהם בשן סי"ט: