שאלה ראובן שחלה ונטה למות ובראותו עצמו כ"כ בתכלית הסכנה קרא לאוהביו ומיודעיו וצוה להם שילכו לב"ה ויתפללו לאל בעדו במצלאין ושישנו שמו יחזקיהו ועשו כן והק"בה ריחם עליו ושלח לו רפואה שלמה ואחר זמן רב נשתקע שמו של ראובן עד שלא היו קוראים אותו לס"ת אלא בשם יחזקיהו והשתא בא לגרש את אשתו ומבעיא לן השתא איך צריך לכתוב בגט אם ראובן כדמעיקרא או יחזקיהו כדהשתא או אם צריך ב' גיטין ולכן המורה יורה ומהת"מש:
תשובה תנן בפרק השולח (דף ל"ד ע"ב) בראשונה היה משנה שמו ושמה שם  עירו ושם עירה התקין רבן גמליאל הזקן שיה' כותב איש פלוני וכל שום שיש שיש לו אשה פלונית וכל שום שיש לה מפני תקון העולם: ובגמרא ההיא דהוו קרו לה מרים ופורתא שרה אמרי נהרדעי מרים וכל שום שיש לה ולא שרה וכל שום שיש לה ע"כ: ופירש רש"י בראשונה היה משנה שמו ושמה כשהיו לו שני שמות אחד כאן ואחד במדינת הים היה מגרשה בשם הנוהג במקום כתיבת הגט ולא היה מקפיד לכתוב שניהם מפני תקון העול'. שלא יוציאו לעז על בניה מן השני לומר לא גירשה בעלה שאין זה שמו: ופורתא שרה מיעוט בני עירם הו קוראין את שמה שרה מרים. צריך לכתוב בגט שהוא עיקר והדר וכל שום דאית לה ע"כ: למדנו מכאן שאיש או אשה שיש להם שני שמות כותבין בגט השם היותר מורגל וידוע בפי כל אדם והשם השני נכלל במה שכותבין בגט וכל שום אחר וחניכה דאית לי וכן פסק הרמ"בם ז"ל בפרק שלישי מהל' גירושין וז"ל מי שהיו לו שני שמות וכן אשה שיש לה שני שמות כשמגרש כותב שמו ושמה שהן רגילין בו וידועין בו ביותר ואומר לפלוני וכל שם שיש לו גרש אשה פלונית וכל שם שיש לה ואם כתב חניכתו וחניכתה כשר ע"כל: וכן העתיק הרב ז"ל בשולחנו בטור א"ה סי' קכ"ט ע"ש:
וקודם עמדנו על פרק התשובה נציע דברי הרב בית יוסף ז"ל בסי' קכ"ט אשר משם תצא לנו תורה לנדון שאלתנו ז"ל מי שנשתנה שמו מחמת חולי כתב המרדכי בהשולח שאף על פי שקורין אותו תמיד בשם הראשון מ"מ אותו השם שני לשינוי הוא עיקר וכותבין אותו קודם וכן כתבו הגהות בפ"ג מהל' גרושין בשם מ"ג וכן כתוב בכל בו וסמ"ק וכן כתוב בקונדריסין וסיים בה וכותבין שם השני קודם ואחר כך דמתקרי פלוני שם ראשון ודין זה כתבו מהרי"ק בשורש צ"ח בשם מהר"פ וכתב שצריך לכתוב פלוני דמתקרי פלוני וקרא תגר על גט שכתבו בו שני השמות בלא דמתקרי ביניהם וגם בת"ה ס' רל"ד כתב שצריך לכתוב דמתקרי אמנם אם בא לחתום בגט דיחתום יעקב משה בן פלו' עד ואין צריך לחתום דמתקרי ונתן טעם לחלק בין המגרש לעד בענין זה. וכתב עוד שם כמדומה לי שנהגו באושטריך הפילו בכתיבת שם האיש בגט היו כותבים יעקב משה ולא דמתקרי כלל ואיפשר משום דמנהג במדינה ההיא שעולין כך לקרו' בתור' יעקב משה כתבו גם כן בדרך זה בגט כדמשמע באשירי פרק השולח דאזלי' בכתיבת השמות בגיטין בתר עלייתו לקרות בתורה מ"מ נראה עיקר כדכתיבנא לעיל עכ"ל ואם לא כתב דמיתקרי' מצאתי בתשובה אשכנזית איש אחד היה שמו יהודה ונשתנה שמו בחליו וקראוהו משה ושלח גט לאשתו וכת' משה יהודה והחזירוהו הגדולים וכתב גט אחר משה דמתקרי יהודה ובתשוב' אחרת מצאתי סדרנו גט והיה עמנו מהר"י ברונא והסכמנו כולנו לכתו' משה דמתקרי יהודה מ"מ הכותב ראובן שמעון לא פסלינן ליה ע"כ: וכתב עוד מהרי"ק בשורש הנזכר שלא דבר הר"פ אלא כשהכתיבה והנתינה במקום אחד ושם יודעין ומכירין בשם השני שהו' לשינוי ואיפש' שכן יהיה הדין כשאינ' במקום א' אלא שבמקו' הנתינ' מכירין ויודעין בשם השני שהוקבע לו מחמ' חולי אבל היכא שאין הכתיבה והנתינ' במקום א' וגם במקום הנתינה אינם מכירין בשם השני שהוקבע מחמת חולי דבר פשוט הוא שבזה לא איירי הר"פ אלא צריך לכתוב שני שמות ושם מקום הנתינה עיקר ע"כל. ודע דהא דשם שני עיקר אע"פ שקורין אותו תדיר בשם ראשון היינו דוקא כשקורין אותו לפעמים בשם שני אלא שקורין אותו יותר תדיר בשם ראשון אבל אם אין קורין אותו כלל בשם שני פשיטא שאין כותבין אותו כלל ואפילו לטפל דהיאך יכתוב דמתקרי והוא אינו נקרא כן וכן כתיב בקונדריסין גבי אשה ששמה רבקה ונשתנה שמה מחמת חולי ונקראת חנה וכל העולם קורא אותה רבקה שהוא שמה הראשון שאין לכתוב שם חנה בגט כלל ופשיטא דשם רבקה לא גרע מחניכא הניכרת וידועה לכל שכתבו הפוסקים דסגי באותה חניכא לחוד ואפילו לכתחלה וכן מצאתי בתשובה אשכנזית שנשאל גדול אחד שנכתב בגט מרים ואחר כך הוציאה אמה לעז ואמרה שהיתה נקראת לאה עד שהיתה בת שתי שנים ונשתנה שמה מחמת חולי ונקראת מרים ועד עתה קראו אותה מרים כ"ע: והשיב משום שינוי שם אין לפסול הגט ואפילו לכתחלה יש לכתוב שם השינוי לבד כיון דנשתנה שם הראשון לגמרי והכל קורין שם השינוי אם כן בטל שם הראשון וכן השבתי עתה לביננא כה"ג עכ"ל. ומזה נלמוד להיכ' דאין קורין בשם שני כלל וכתוב עוד בקונדריסין מעש' בא לפני מהר"פ באחד שהיה חולה והחליפו שמו בחוליו והיו קורין אותו שם א' לגמרי והצריך הרב שני גיטין א' בשם הראשון וא' בשם האחרון ונתנם שניה' יחד עכ"ל ומשמע ודאי דהיינו דאיכא בון האי מעש' שבא לפני מהר"פ למה שכתבו החיבורים בשם הר"פ דשם שני עיקר וכותבין אותו קודם אע"פ שקורין אותו תמיד בשם א' דהתם קורין אותו לפעמים בשם שני אלא שנקרא יותר תדיר בשם א' אבל בהאי מעשה לא היו קורין אותו כלל בשם שני ודייקא נמי דקתני והיו קורין אותו שם א' לגמרי ומ"ה אצריכיה שני גיטין דכיון דאין קורין אותו כלל בשם שני א"א לכתוב שם שני עם שם א' בגט אחד ואפילו לטפל וכמו שהאריך בקונדריסין גבי הא דאשה ששמה רבקה ונשתנה לחנה ומ"מ משום דשם שני עיקר כל שקורין לו בו קצת אע"פ שקורין לו בשם א' תדיר אפילו השתא דאין קורין לו בו כלל הצריכו גט אחר לחוש לשם שני מיהו היכא דלא כתב אלא גט אחד בשם א' נ"ל דכש' כיון שאינו נקרא בשם שני כלל וכן כת' בכתבי מה"ר ישראל סירי"א ועוד אכתוב בסמוך חילוק אחר בין האי עובדא דמהר"פ למה שכתבו החבורים בשמו וכתוב עוד בקונדריסי' אהאי עובדא דשמה רבק' ונשתנה לחנה וכו' ודין זה בנשים לבד אבל באנשים אינו כן ששמם מובהק ע"פ הס"ת או ע"פ חותמו בכתביו ובשטרותיו אלא יכתוב השם שהוא עולה בו לקרוא בתורה וחותם בו כתביו ושטרותיו עכ"ל גם מדברי מהרי"ק בשורש פ"ו משמע דבתר שם שהוא עולה בו לקרוא בתורה ושהוא חותם בו שטרות ואגרות אזלינן וכן משמע מדברי הרא"ש בהשולח וכי היכי דלא לפלוג אמעשה שבא לפני הר"פ שכתבתי בסמוך שהצריכו שני גיטין ולא הלך אחר שם שעלה בו לקרות בתורה ושהוא חותם בו נ"ל דהתם מיירי בשלא הוחזק עדין בקריאת התורה ובחתימת שטרות כגון שבא לגרש מתוך החולי שע"י נשתנה שמו והכי דייק לישנא דנקט שהיה חולה והחליפו שמו בחוליו ולא כתב מעשה בא שנשתנה שמו מחמת חולי ובהכי ניחא נמי מאי דק"ל למה הצריכו ב' גיטין הא בגט א' סגי שיכתוב פלוני דמתקרי פלוני אלא משום דכל כה"ג כותבין שם שני תחלה וכיון שעדין לא הוחזק בשם זה בקריאת התורה וחתימת שטרות לא נראה לו לכתוב שם זה תחלה שנראה שהוא עיקר שמו וגם לא רצה לכתוב שם הראשון תחל' דשמא לעולם שם שני עיקר אע"פ שעדין לא הוחזק ולפיכך הצריך שני גיטין. ומ"מ משמע דמעשה שבא לפני הר"פ פליג אמה שכתוב בקונדריסין בעובדא דאשה ששמה רבקה ונשתנה לחנה וכו' דאין כותבין אלא שם א' ולא הצריך לכתוב גט שני ושמא י"ל דשאני הכא במעשה דהר"פ שהיה עתיד לבא לידי בירור אי זה שם עיקר ע"י עלייתו בתורה או חתימתו בשטרות ואגרות עכ"ד:
ראיתי לברר דברים אלו ולפרשם כפי קוצר שכלי מפני שראיתי מי שנסתפק בהבנתם והקשה עליהם מתחילה כתב שמי שנשתנה שמו מחמת חולי שאותו שם הוא העיקר אעפ"י שקורין אותו תמיד בשמו הראשון וכשירצה לגרש את אשתו כותבין שם שני קודם ואח"כ דמתקרי שם ראשון ד"מ אם היה שמו שלמה ושנו את שמו וקראו אותו בשם חיים כותבין בגט חיים דמתקרי שלמה אח"כ כתב דהא דאמרינן דשם שני עיקר וכותבין אותו ראשון היינו דלפעמים קוראין אותו באותו השם אעפ"י שעל הרוב קוראין אותו בשמו הראשון אבל אם נשכח ונשתקע אותו שם שני ואין קוראין אותו בו כלל אי' כותבין אותו בגט ואפילו לטפל כי איך יכתבו דמתקרי פלוני והוא אינו נקרא כן ועל זה הביא ראיה מדברי הקונדריסין גבי אשה ששמה רבק' ונשתנה לחנה מחמת חולי וכל העולם היו קורין אותה בשמה הראשון שהוא רבקה ואמרו שאין צריך לכתוב שם חנה בגט כלל עוד הביא ראי' לדבריו מתשובה אשכנזית שנשאל אחד מן הגדולים על גט אחד שכתוב בו שם מרים ואח"כ הוציאה אמה לעז על הגט באמרה שעד שהיתה בת שתי שנים היתה שמה לאה ומחמת חולי נשתנה שמה למרים והכל קוראין אות' בשם מרים והשיב שאפילו לכתחילה יש לכתוב שם השינוי בלבד כיון שנשתנה שם הראשון לגמרי והכל קוראין אותה בשם השינוי ומזה נלמוד להיכא דאין קוראין בשם שני כלל: דעתו מבוארת שכל שם שנשתנה מחמת חולי הוא שם העיקרי ואותו כותבין אותו ראשון ודוקא שלפעמים קוראין אותו באותו שם אבל אם נשכח שם זה ואין מזכירין אותו בו אין כותבין אותו כלל ואפילו לטפל וה"ה לשם הראשון שהיה לו קודם שחלה שאם נשכח ואין קוראין אותו בו אין כותבין אותו בגט אלא כותבין שם שני בלבד עוד כתב בשם הקונדריסין מעשה בא לפני מהר"ף באחד שהיה חולה והחליפו שמו בחליו וכו' וכדי שלא יחלוק מעשה זה על מה שכתבו החבורי' בשם הר"ף דשם שני עיקר ואותו כותבין ראשון וא"כ במעשה זה ג"כ היה לו לכתו' גט א' ולכתוב שם שני לעיקר ואח"כ דמתקרי שם ראשון לזה תירץ הרב ז"ל דהתם היו קורין לו לפעמים בשם שני אלא שברוב הפעמים היו קורין אותו בשמו הראשון ולפיכך די בגט אחד ושיכתוב בו שם השני לעיקר ושמו הראשון לטפל אבל במעשה הזה לא היו קורין אותו כלל בשם שני ולפיכך א"א לכתוב שם שני עם שם ראשון בגט אחד אפילו לטפל כיון שאין מזכירין אותו בשם זה כלל וכיון דסבירא ליה דשם שני עיקר א"א לכתוב בגט שמו הראשון לעיקר והשני לטפל ושלא להזכיר שם שני כלל  ולגרש בשמו הראשון בלבד זהו א"א כיון דשם שני בעלמא הוא העיקר ולזה רצה לחוש אף במקום שלא היו קוראין אותו בשם שני כלל והצריך שני גיטין אח"כ כתב  בשם הקונדריסין ודין זה ר"ל שאם נשכח ונשתקע שם א' לגמרי לא שנה שם ראשו לא שנה שם שני שאין כותבין שם זה בגט כלל ואפילו לטפל אינו נוהג אלא בנשים לבד אבל באנשים אינו כן ששמם מובהק ע"פ הס"ת וכו' אלא יכתוב השם שהוא עולה בו לקרא בתורה וחותם בו שטרותיו וכתביו וכדי שלא ינגד זה למעש' דהר"ף הנ"ל שהצריך ב' גיטין ולא הלך אחר השם שעולה בו לתורה  תירץ הרב דמעש' זה היה שגרש בתוך חליו וכיון שעדיין לא הוחזק שמו ע"י ק"ה לא נראה לו לכתוב שם שני לעיקר ולכתוב שמו הראשון לעיקר לא רצה דשמא שם השני הוא העיקר אעפ"י שעדיין לא הוחזק ולפיכך הצריך שני גיטין עוד כתב דהמעשה הזה נראה שסותר למה שכתוב הקונ' באותה אשה ששמה רבקה ונשתנה לחנה וכל העולם קוראין אות' בשמה הראשון ולא הצריך שני גיטין משום חששה שמא שם שני עיקר ותירץ הרב ז"ל דשאני הכא במעשה דהר"ף דהיה עתיד לבוא לידי ברור איזה שם הוא העיקר ע"י עלייתו בתורה או ע"י חתימתו בשטרות ואגרות:
העולה מדברי הרב ז"ל היא שכל מי שנשתנה שמו ע"י חולי שם השני הוא העיקר וכותבין בגט שם השני לעיקר ושם הראשון לטפל ואם נשכח ונשתקע לגמרי אחד מן השמות לא שנא שם ראשון לא שנא שני כותבין השם המפורס' והידוע והשם האח' שנשכח אין כותבין אותו כלל ואפילו לטפל ודין זה אינו  נוהג אלא בנשים אבל באנשים שמם המובהק יודע ע"י קריאתו בתורה וחתימת שמו ע"י שטרותיו ואגרותיו:
אמנם מצאנו לרב ז"ל בסוף הסי' שכתב בשם הקונד' דבר סותר לזה וז"ל מי שנשתנה שמו והוקבע לו שם שני ונשתקע ממנו שם הראשון נראה מתוך דברי הקונ' דאפ"ה צריך לכתוב שני גיטין א' בשם ראשון ואחד בשם שני דאמעשה שבא לפני הר"ף שכתבתי בסמוך כתב מצאתי במדרש ה"ר מנחם מלוני"ש כי צריך לכתוב שני שמות הראשון והשני כי כן מצינו ביעקב שכתוב בתורה לא יקרא שמך עוד יעקב כי אם ישראל יהיה שמך ושוב נמצא בכמה מקומות יעקב בתורה ע"כ ומשמע לי שטענה זו לומר שאעפ"י שנשתקע ממנו שם ראשון אכתי צריך לגרש בו גם כן דלעולם חשוב שמיה ואין לומר שיכתוב שני השמות יחד כמ"ש בקונד' גבי אשה ששמה רבקה ונשתנ' לחנה הילכך משמע לי שדעתו לומר שיכתוב שני גיטין אחד בשם ראשון ואחד בשם שני ויתן שניהם יחד עכ"ל הרב ז"ל ובאמת שיש לתמוה מזה יען כי זה סותר ממש למה שכתב לעיל ששם הביא בשם הקונד' גבי אשה ששמה רבקה ונשתנה לחנה ונשתכח שם חנה מן העולם שאין כותבין שם חנה בגט אפילו לטפל ומתשובה האשכנזית הנזכרת למעלה למד שאם נשכח שם ראשון שאין כותבין אותו כלל והרבה כתבו בזה האחרונים ז"ל יש מי שכת' שהרב ז"ל סובר דהר"ף לא החמיר להצריך ב' גיטין אלא בנשתקע שם שני אבל בנשתקע שם ראשון בגט אחד די וה"ר מנחם פליג עליה וסובר דאפילו בנשתקע שם ראשון צריך בגיטין והרב לא חש בשולחנו אלא לסברת הר"ף דהיכא דנשתקע שם שני יש מי שמצריך ב' גיטין ואחרים חלקו על הרב ז"ל ופירשו דברי הקונד' באופן אחר ויש אחרים שהחמירו להצריך ב' גיטין כשנשתקע שם א' לא שנא שם ראשון ולא שנא שם שני ויש אחרים שעשו פשרה בדבר והוא שכל מי שנשתקע לו שם משמותיו כותבין שמו המפורסם והמובהק לעיקר והשם שנשתקע כותבין אותו לטפל ואין כותבין דמתקרי פלוני אלא דאתקרי פלוני שהוא לשון עבר והרב בעל גט פשוט שבח סברא זאת והסכי' אליה והעיד שכך היה מעשה רב בעה"ק ירושלי' וגדולי הדור אשר היו בימים ההם סדרו לכתוב הגט באופן הנזכר ואין ספק אצלי שהרב בית יוסף ז"ל סובר כמו שכתבנו שכל שם שנשתקע לא שנא שם ראשון ולא שנא שם שני אין כותבין אלא שמו המפורסם והידוע והשם שנשכח אין חוששין לו שהרי כבר כתבנו למעלה גבי אשה ששמה רבקה וכו' ומתשובה האשכנזית שכן ס"ל להרב ז"ל ועוד כתב הרב ז"ל סמוך ונראה להא דר' מנחם מלוני"ש וזה לשונו מי שנקרא בעת לידתו חיים ואח"כ קורין אותו ביבנ"ט ועולה לספר תורה בשם ביבנ"ט וחותם בו שטרות ואיגרות נראה דשם ביבנ"ט הוא העיקר וכותבין ביבנ"ט דמתקרי חיים ואם אין קורין אותו כלל בשם חיים אין כותבין אלא ביבנ"ט לחוד ואם כתב גם כן שם חיים משמע מתוך הקונדריסין גבי אשה ששמה רבקה נשתנה לחנה דאינה מגורשת הנה נראה בברור כי הרב סובר מדברי הקונ' שכל שם שנשכח לא שנא שם ראשון לא שנא שם שני שאין כותבין אותו ואין חוששין לו כלל:
ומתוך מה שכתבנו תבא לנו התשובה למה שנשאלנו על ראובן ששנו את שמו מסיבת חליו וקראו אותו בשם יחזקיהו בלבד דכ"ע סברי שאם נשתקע שם ראשון לגמרי שאין חוששין לו זולת ה"ר מנחם מלוני"ש וכבר כתבנו שהרב ז"ל סבור שאם נשתקע שם אחד שאין חוששין לו מהא דאשה ששמה רבקה ונשתנה לחנה ומהא דתשובה אשכנזית ומהא דמי שנקרא בעת לידתו חיים ואח"כ קראו אותו בשם ביבנ"ט וכן פסק בשולחנו וז"ל מי שנשתנה שמו מחמת חולי אף על פי שקורין אותו תמיד בשם ראשון מכל מקום שם השינוי עיקר וכותבין אותו קודם ואחר כך דמתקרי פלוני שם ראשון ודוקא כשקורין אותו לפעמי' בשם שני אבל אם אין קורין אותו בשם שני כלל אינו כותב אלא שם ראשון בלבד ויש מי שמצריך ב' גיטין בב' שמות ואם יש לו שם מובהק שבו עולה לספר תורה וחותם כתביו ושטרותיו אותו שם הוא עיקר עכ"ל: ואעפ"י שלא הזכיר בדבריו אלא כשנשכח שם שני כל שכן הוא אם נשתקע שם ראשון דהא ס"ל דשם שני הוא העיקר ואם שמו העיקרי נשכח ממנו אין כותבין אותו כלל כל שכן אם נשכח שמו הטפל שאין כותבין אותו כלל וזה נראה לי ברור ומכל מקום אם ירצו לכתוב יחזקיהו דאתקרי ראובן בלשון עבר נ"ל שלא הפסידו כלום אלא שאיני מוצא שום הכרח לזה שענין באנו בו:
הכלל העולה מדברינו הוא שאין כותבין בגט אלא שם יחזקיהו לבדו ולא שם ראובן כיון שנשכח ונשתקע שם זה מן העולם קוראין אותו בשם יחזקיהו ובשם זה קוראין אותו לספר תורה כך יש לכתוב אמנם צריך לחקור ולידע בודאי ששמו יחזקיהו דאם לא כן מן הסתם יש לכתוב חזקיה כאשר כתב הרב בעל תרומת הדשן סימן רל"ג ופסקו הרב ז"ל בשולחנו בסימן קכ"ט זהו הנראה לע"ד ומהאל יתברך אשאל יאיר עינינו בתורתו וידריכנו לעבודתו וליראתו אכי"ר:
נשלם ונגמר היום עש"ק כ"ז לחדש תמוז בשנת ובסדר וידבר משה אל ראשי המטות ליצירה
כ"ד הצעיר משה אלואריש יצ"ו: