שאלה לה מעשה שהיה כך היה חברים  שהיו מהלכים בדרך ופגעו  בהם חבורת ליסטים והורגים ונהרגו כלם מלבד  אחד מהם שניצל וברח מן המהומה והריגה הנ"ל  שמעיד שראה כלם מתים מיבעייא לן השתא כיון דקיימא לן דעד אחד כשר לעדות אשה נאמן ומשיאים את נשותיהם אפילו לא אמר וקברתים כיון שראה כלם מתים או דילמא כיון דלא אמר  וקברתי' לא מהני דחיישינן בדדמי הגידה נא דעתך  דעת צלולה וברה להיכן נוטה אהובי ורעי ידידות  נפשי החכם הנעלה נעים זמירות ישראל עמנואל  אוהב ן' דנא נר"ו יפוצו מעינותיך חוצה ועתה  אחלה נא פני האל כשם שזכית לעלות במדרגה  העליונה ולהיות מהיושבים במלכות ראשונה  במדרשנו עץ החיים יע"א כן תזכה לעושר  ולכבוד בשמחה ובצהלה בלי פחד ובלי בהלה  לראות בעגלא ובזמן קריב הגאולה אמן:
תשובה מה נמלצו לחכי אמרותיך אמרות  טהורות מכסף נבחרות צוף דבש  יזובון שפתותיך נגלה נגלית בכתב ידיך השמעתני  את הוד קולך בשאלתך ה"ה אהובי ורעי ידיד נפשי  החכם הנעלה כמה"ר יעקב די שלמה די מיזה יצ"ו  פיך ידבר חכמות סיני ועוקר הרים פילפלא חריפא  נחית לעומקא דדינא מסיק שמעתתא אליבא  דהלכתא תאיר ותזהיר כאור חמה וככוכבי  מעלה אכי"ר:
אעפ"י שהרבה הקלו חז"ל באיסור אשת איש  משום עגונא דאיתתא לא מפני זה תהיה הרשות נתונה ביד כל אדם להורות ולהקל  אלא דוקא במה שהקלו הם דבר ברור בגמרא או בדברי הפוסקים המפורסמים אשר הורו לנו את הדרך נלך בה ואת המעשה אשר נעשה ולכן אני קטון התלמידי' אתנהלה לאטי לגלות דעתי ידעתי אני ידעתי כי מי אני לבא לפני המלך ה"ה מורנו  הרב נר"ו מכל מקום תורה היא רחבה מני ים על  כן לא שבתי אחור יד ימיני ליכתוב מה שעומד לפני  כפי קוצר שכלי וזה החלי בעזרת צורי וגואלי:
גרסינן בפרק האשה שלום דף קט"ו איבעיא להו עד אחד במלחמה מהו טעמא דעד אחד מהימן משום דמילתא דעבידא לאיגלויי הוא ולא משקרא הכא נמי לא משקר או דילמא טעמא דעד אחד משום דהיא גופא דייקא ומינסבא והכא כיון דזימנין דסניא ליה לא דייקא ומינסבא וכו': ת"ש מעשה בשני ת"ח שהיו באים עם אבא יוסי בן סימאי בספינה וטבעה והשיא ר' נשותיהן על פי נשים ופריך ותסברא מים שאין להם סוף נינהו ומים שאין להם סוף אשתו אסורה אלא היכי דמי הכא כגון דאמר אסקינהו קמן וחזנוהו לאלתר וקאמרן סימנין דלאו עליהו סמכינן אלא אסימנין עד כאן לשון הגמרא:
ופירש"י ז"ל עד אחד במלחמה מלחמה בעולם ובא עד ואמר מת בעליך מי מהימן או לא: והכא לא דייקא ותרוייהו אמרו בדדמי: מים כמלחמ' דאיכא למימר בדדמי מים שאין להם סוף כל שעומד ואין רואה מד' רוחותיו: אשתו אסורה ואעפ"י שיש עדים כשרים שטבע שמא צף מתחת המים ויצא: וקאמרה סימנים דאי לאו סימני' חיישינן דילמא אחרים נינהו לפי שהמי' משנים צורת הפנים עד כאן לשון רש"י ז"ל: וכתב  הרא"ש ליכא למגמר מינה דסמכינן אנשים ועד א' ולא איפשוט בעיין ומיהו כיון דאמרינן בפירקין דלקמן ההיא גברא דטבע בדגלת ואסקוה אגשרא דשביסתנ' ואסבה רבא לדביתהו אפומא דשושביני' לבתר חמשא יומין ושמעינן דעד אחד במים שאין להם סוף נאמן ודוקא היכא דקאמר אסקוה לקמן וחזיתי לאלתר ואשתמודע לי דאיהו פלוני דטבע בדגלת ואסקוה אגשרא וכדאסיקנא בהך עובדא דשני ת"ח וה"ה לעד אחד במלחמה היכא דאמר מת וקברתיו ואי לא קמסהדי הכי אפילו תרי סהדי לא סמכינן עליהו וכ"ש עד אחד או אשה חיישינן דילמא אאמדן דעתא קא מסהדי וכן הלכתא ע"כ וכן כתב הרי"ף ז"ל בהלכות עיין שם:
וכן כתב הרמב"ם בפרק י"ג מהלכות גרושין וז"ל עד אחד אומר ראיתיו שמת במלחמה או במפטולת או שטבע בים הגדול וכיוצא בדברי' אלו שרובן למיתה אם אמר קברתיו נאמן ותנשא על פיו ואם לא אמר קברתיו לא תנשא ואם נשאת לא תצא:
וכתב ה"ה כמדומה לי שכונת רבינו וההלכות היא לפרש דבעיין הוא בשלא אמר מת וקברתיו אבל באומר מת וקברתיו לא איבעייא להו דאם איתא דמת וקברתיו קא מיבעייא להו מאי קא דחו בההיא ד"ב ת"ח כגון דקאמרו אסקינהו קמן ומאי הוה כי אמרינן אסקינהו קמן ואמרי סימנין והא בעד אחד כי אמר מת וקברתיו חיישינן דלא משקר אי נמי דבעיין בכל גוונא היא: ומיהו כי אמר מת וקברתיו הויא לה בעייא ולא איפשיטא וזהו שכתב רבינו לא תנשא ואם נשאת לא תצא:
וכתב הרשב"א בתשובה על דברי הרי"ף והרמב"ם והרז"ה שאמרו דבעי קברתיו בע"א אבל מקצת מן האחרונים אמרו שהוא נאמן באומר מת סתם ולא אמר קברתיו ואעפ"י שאין דעתי מכרעת כך דעתי נוטה מפני שיש בזה כמה ראיות מגמרא ומהירושלמי ומ"ח מי יקל ראשו לסקל בדבר של ערוה כנגד אבות העולם אין לנו אלא לשית לב לדעתם ע"כ ממ"ש הרב הנ"ל בתר הכי בסמוך והוי יודע שיש מקומות שצריך שיאמר קברתיו לדברי הכל אם אמר מת במלחמה או ענין שהוא כמלחמה ובזה נבוא להשיב הספק שנסתפק ה"ה בנדון דידן אם העיד אחד שניצל מן המהומה והריגה צריך שיאמר קברתים או לא מכל הנהו עמודי ההוראה נראה דכולהו סבירא להו דבעד אחד במלחמה או ענין שהוא כמלחמת דצריך שיאמר קברתיו ואם אמר מת סתם לא מסימן דחיישינן בדדמי:
וכתב הר"ן בתשובה עד שמעיד מת פלוני בשעת הדבר לא מהימן עד דאמר מת וקברתיו לפי דעת הרי"ף שכתב דהא דאיבעיא לן עד אחד במלחמ' מהו אע"ג דלא איפשיטא בדוכתא איפשיט מההוא עובדא דדגלת דפרק האשה בתרא דבמים עד אחד נאמן אף במלחמה כן ושובר הרב ז"ל דכיון דלא איפשיטא לן אלא מההוא עובדא דוקא כי ההוא דליכא למימר בדדמי דהא אסקינהו אגישרא דשביסתנא וכדאית' התם ודכוות' נמי בעד אחד במלחמה דוקא באומר מת וקברתיו וכן דעת הרמב"ם בפ' אחרון מהלכות גרושין כמו שאמרנו דס"ל ז"ל דכי היכי דבאשה עצמה חיישינן דאמרה בדדמי כל היכא דאיכא למיחש ה"נ בעד אחד וכיון שכן עד אחד שמעיד מת פלוני בשעת הדבר לא מהימן דחיישינן דילמא אמר בדדמי כדחיישינן באשה עצמה וכדאמר' ר"פ האשם שלו' דבר אמרי לה הרי היא כמלחמה ואמרי לה אינו כמלחמ' וכיון דלא איפשיטא בגמרא נקטינן לחומרא בשל תורה שכן דרך הגאונים ואל יקשה בעיניך שאם באנו להשוות עד אחד לאשה עצמה אם כן אפי' עד אחד במלחמה אפי' אמר מת וקברתיו לא יהא נאמן שכן הדין באשה עצמה במלחמה לפי דעת הרב ז"ל שכך כתב בפ' הנז' שהאשה שאומרת  מת בעלה במלחמה אינה נאמנת ואפי' אומרת מת וקברתיו שזו אינה קושיא שכשאנו משוים ע"א לאשה עצמה אין אנו משוים אותם אלא לענין דכי היכי דחיישינן באשה עצמה דאמרה בדדמי ה"נ חיישי' בעד אחד לפי דעת הגאונים ז"ל ונ"מ לנדון זה של דבר אבל לא שנשוה אותם לגמרי דבאשה עצמה חיישינן דמשקרא לפי דעת הרמב"ם ז"ל ובע"א לא חיישי' אלא דאמר בדדמי וא"עג דזה אינו שייך לנדון דידן מ"מ שמעינן מינה דעד אחד אינו נאמן וצריך שיאמר קברתיו דחיישינן בדדמי:
וכבר ידע' שיש חולקים על דברי הרי"ף וסוברים דעד אחד במלחמה וכדומה אע"ג דלא אמר קברתיו מהימן וטעמיהו משום דבעיין דעד אחד במלחמה ליתא משום דחיישינן דעד אחד אמר בדדמי אלא משום דמספקא לן אי טעמא דעד אחד משום דהיא דייקא ומינסבא והכא כיון דאיכא מלחמה בעולם לא דייקא ומינסבא אבל לאמר בדדמי לא חיישינן ולאו מ"ה מספקא לן הילכך כיון דחזינן בעובדא דדגלת דעד אחד מהימן אלמא טעמא דעד אחד לאו משום דהיא דייקא ומינסבא דהא במים לא דייקא ומים כמלחמה דמו אלא ע"כ טעמא דעד אחד משום דמהימן אפי' בשאינו אומר קברתיו סגי דלא חיישינן דאמר בדדמי זהו טעמן של בעלי סברא זו ובודאי שדברים נכונים הם וקרובים אל הדעת אבל מאחר שהרי"ף והרמב"ם הסכימו דכל במלחמה ודכוותה חיישינן לעד אחד דאמר בדדמי מי יקל ראשו להקל באיסור א"א כנגדם וכ"ש שר"ח מחמיר יותר דלידידיה אפי' באומר מת וקברתיו לא סגי:
וכן פסק הרב בשלחנו הטהור אה"ע (סי' י"ז סעי' ל"ג) ז"ל עד אחד אומר ראיתי שמת במלחמה או במפולת או שטבע בים הגדול ומת וכיוצא בדברים אלו שרובם למיתה אם אמר קברתיו נאמן ותנשא על פיו ואם לא אמר קברתיו לא תנשא נשאת לא תצא ובאותו סימן סעי' נ' כתב ז"ל בא עד אחד ואמר ראיתיו שמת במלחמה או במפול' אם אמר קברתיו תנשא על פיו ואם לא אמר קברתיו ולא תנשא ואם נשאת לא תצא ע"כ:
הרי לך בהדיא דבעד אחד חיישינן בדדמי ואם כן בנדון דידן ג"כ חיישינן בדדמי כמו שהוכחנו מכל הנהו עמודי ההוראה עיין שם:
אבל אחר העיון והדרישה מצאתי שכתב  המרדכי בשם תשובת רבי מנחם ברבי יעקב ור' אליעזר בר' יהודא והביאוה הב"י עם  רמ"א בהגה סעי' כ' וז"ל וי"א אפילו בעד אחד אפי' אמר מת או נהרג וראיתיו אח"כ והכרתיו היטיב בטביעות עין וראיתיו שמת נאמן דהוי כאלו אמר קברתיו עכ"ל וא"כ בנ"ד שאמר העד בזה"ל אני עמדתי וישבתי עליהם זמן ארוך ובכיתי עליהם ואחר כך הלכתי מהם והייתי יודע בודאי שכבר מתים היו עכ"ל. והוא דומה ממש ללשון המבואר במרדכי ובהגהות רמ"א הנ"ל ראיתיו אחר כך והכרתיו היטיב וראיתיו שמת דהוי כאלו אמר קברתיו (ואע"פ שה"ה לא נתפרש זה בשאלתו אלא כתב סתם שראה כלם מתים. עכ"ז אנו יכולין לומר או לעשות זה ההפרש שהמשמעות שראה כלם מתים סובל גם כן זה ההפרש) זה אינו חדא דהא כתב הרב בעל ח"מ ס"ק על דברי רמ"א בהגה הנ"ל דדבריו אינם ברורים דהמעיין במרדכי גופי' יראה דלא כתב כן אלא אם אמר העד שמצא הרוג אחד במלחמה ואמר הכרתי שהוא פלוני ולא ראה ההריגה אם כן לא שייך בו בדדמי ולכן אם אמר הכרתיו היטיב וראיתיו שמת נאמן אבל בנ"ד שאחר העד שראה כלם מתים ששייך לומר שאומר בדדמי אינו נאמן אף שאומר ראיתים והכרתים היטיב וראיתים שמתו דחיישינן שאומר הכל בדדמי ואינו נאמן אלא אם כן אומר קברתיו או שאומר דברים ברורי' שאין לספק בהם שאומר בדדמי כגון שאומר אני נגעתי בו אחר שמת או טלטלתי אותו ממקום למקום ולא היה נודד כנף וכמ"ש הריב"ש בתשובה דבמקום שצריכין לומר קברתיו אם אומר דבר שמשמעותו שודאי מת ולא אמר בדדמי מהני:
באופן שבנ"ד אינו נאמן אלא אם כן אמר קברתיו או שאומר דברים ברורים שודאי מת ולא אמר בדדמי שהוא גם כן נאמן מפני שקברתיו לאו דוקא אלא כל שאומר לשון שאין לספק בהם שאומר בדדמי סגי:
זה מה שהעלה מצודתי להלכה ולא למעשה אם שגיתי אתי תלין משוגתי עד שיבוא אל שער המלך מורנו הרב היושב על כסא ההוראה אם ייטבו דברי בעיניו הנה מה טוב ומה נעים ואם לאו הריני מבטל דעתי מפני דעתו הרחבה וכל דברי אלה שרירין ולא קיימין והיו לא היו:
תם ונשלם ר"ח טבת שנת התקנ"ה ליצירה
אלה דברי הצעיר עמנואל אוהב ן' דנא יצ"ו
בדפוס אלמנה ויתמי המנוח כהר"ר יעקב פרופס כ"ץ זצ"ל
דירתם ברחוב שטרויא מאריק עש זיבנטי הויז פון דיא נייאי גאס