שאלה כח יהודים שהיו באים בשיירא והוכרחו לחלל שבת מפני הסכנה. איזה יהיה עדיף אם ללכת על רגליהם או לרכוב על הגמלים. שיש מי שהורה כיון שהגמל הוא למעלה מעשרה וקיימא לן דאין תחומין למעלה מעשרה עדיף טפי לרכוב על הגמלים. על הכל יבא דברך הטוב ומהתמ"ש:
תשובה שאלה זו של החכם השואל סתומה היא שלא פירש בה אם יש בהליכה זו גם כן סכנת נפשות כגון שיהיה עייף מאד עד שיהיה מסוכן או שהולכת השיירא מהרה והוא אינו יכול להשיגם וישאר יחידי. ובודאי סתמו כפירושו שלא איירי שיש בהליכת רגליו סכנת נפשות בשביל העייפות או לישאר יחידי שזה דבר ברור כביעתא בכותחא שכל פיקוח נפש דוחה שבת ויוכל לרכוב ואין זה צריך בשש או לידון עליו בראיות. אלא ודאי שמיירי שאין סכנה בהליכה זו על רגליו ונשאר אם כן הספק באיזה מן השנים עדיף אם בהליכה או ברכיבה:
ולכן נראה לי לומר כי בודאי במקום שבאחד מהפנים מרבה באיסור שיש למנוע האיסור הרב ולבחור האיסור במיעוטו כי בהליכו' רגליו יש איסור תחומין לבד והרכיבה על הגמל ישבו גם כן איסור שבות שאין רוכבין על גבי בהמה אליבא דמאן דאמר שתחומין דאוריתא הטעם הוא גזירה שמא יצא תוך לתחום כיון שאינו הולך ברגליו אינו רואה סימניו ואליבא דמאן דאמר שתחומין כרבנן הטעם הוא שמא יחתוך זמורה להכותה והוי קוצץ מן המחובר בעניין שברכיבה יש בה מלבד יציאת התחום גם כן איסור שבות הרכיבה ומפני זה איסור רכיבת הגמל הוא איסור יותר גדול אלא שמפני מה שהורה המורה בשאלה שיותר טוב הוא הרכיבה מפני שרכיבת הגמל הוא למעלה מעשרה ואין תחומין למעלה מעשרה לפי זה היה נראה שהדבר שקול שבכל א' מהם יש איסור דרבנן ברכיבה יש איסור שבות ובהליכה יש איסור תחומין שאע"פי שאליבא דמאן תחומין דאורייתא כפי מסקנת הגמרא בביצה דף ל"ז וכפי מה שפסקו כל הפוסקים אינו אלא דרבנן ועל כן יבחר באיזה שירצה כיון שאינו מרבה איסור בזה יותר מבזה:
אבל בדין של איסור תחומין למעלה מעשרה אינו כל כך פשוט כמו שהיה נראה מדברי ה"ה כי הוא בעיא במסכת עירובין דף מ"ג שלא נפשטה וז"ל שם:
בעי רב חנינא יש תחומין למעלה מעשרה או אין תחומין למעלה מעשרה עמוד גבוה עשרה ורחב ארבעה לא תבעי לך דארעא סמיכתא היא כי תבעי לך בעמוד גבוה עשרה ואינו רחב ארבעה אי נמי דאזיל בקפיצה וכו' האי תנא ספוקי מספקא ליה אם יש תחומין למעלה מעשרה או או אין תחומין למעלה מעשרה:
ופירש רש"י ז"ל יש תחומין. אסור תחומין למעלה מעשרה כדמפרש ואזיל: בעמוד גבוה עשרה ורחב ארבעה. ונכנס ראשו אחד לתוך התחום: לא תבעי לך. דאיסור תחומין נוהג בו ולא יעלה על ראשו שבתוך התחו' ויצא לראשו אחר דהא חזו להילוך והילוך מעליא הוא: ואין רחב ארבעה דלא ניחא תשמישתיה: בקפיצה. בשם. מי הוי הלוך או לא:
וכיון דהאי בעיא לא נפשטה וספוקי מספקא ליה רבו סברות הפוסקים בפסק הלכה יש שפסקו לחומרא. ויש שפסקו לקולא כיון דתוך י"ב מיל או אליבא דמאן אפילו תוך לי"ב מיל אינו אלא ספק בשל דבריהם:
והרמב"ם בפרק כ"ז מהלכות שבת הלכה ג' כתב וז"ל: המהלך תוך לתחום למעלה מעשרה טפחים כגון שקפץ על גבי עמודים שגבוהין עשרה ואין בכל אחד מהן ארבע' על ארבעה הרי זה ספק אם יש תחומין למעלה מעשרה או אין תחומין למעלה מעשרה אבל אם הולך על מקום שישבו ארבעה על ארבעה הרי זה כמהלך על הארץ ויש איסור תחומין שם עכ"ל:
וכתב שם הרב המגיד ולא ביאר רבנו ספק זה אם הוא לקולא או לחומרא ובתשובה ביאר שכל מה שיהיה מן התחומין מן התורה ספיקו להחמיר ומה שהוא מדבריהם ספיקו להקל ושם כתב שאין תחומין דבר תורה בימים ובנהרות ולא בכרמלית וכל התחומין בהם מדברי סופרים ולדעת האחרונים שאין תחומין מן התורה כל למעלה מעשרה ספק של דבריהם היא ולקולא:
וכן פסק מרן בשלחנו הטהור סי' ת"ר. המהלך מחוץ לתחום למעלה מעשרה טפחים כגון שקפץ על גבי העמודים שגבוהים עשרה ואין בכל אחד מהם ארבעה טפחים על ארבעה טפחים הרי זה ספק אם יש תחומין למעל' מעשרה אם לאו ומה שיהיה דרבנן ספיקו להקל והואיל ואין בימים ובנהרות איסור תחומין מדאורייתא לדברי הכל לפי שאינם דומים לדגלי מדבר מי שהיה בא בספינה והגיע לנמל אם משנכנס השבת עד שהגיע לנמל לעולם היתה למעלה מעשרה טפחים מקרקע הים או הנהר יורד ואינו נמנע ויש לו אלפים אמה ממקום שפגע בו למטה מעשרה:
העולה מכל הנזכר שבדין תחומין למעלה מעשרה יש בו ספק כמו שהוכחנו ואם כן בנדון דידן נמצא שאם יש בו איסור תחומין אינו מרויח כלום במה שרוכב על הגמל אדרבא יש בו איסור תחומין כמו ההולך ברגליו וגם איסור הרכיבה ואם כן עדיף טפי להלך ברגליו ואם אין בו איסור תחומין הדבר שקול ושוים הם שבכל אחד מהם יש איסור אחד:
אבל אחר ההתבוננות היטב בענין איסור ספק תחומין למעלה מעשרה אפילו למאן דמיקל בספק זו לומר שאין איסור תחומין למעלה מעשרה אינו יכול להוכיח מכאן לנדון דידן שלא אמרו אין תחומין למעלה מעשרה אלא בההיא דעמודין ברשות הרבים שהם עומדים במקומם והוא הולך עליהם שנמצא שמהלך למעלה מעשרה או ספינה שמהלכת על גבי המים למעלה מעשרה אבל כשרגלי הבהמה שהוא רוכב עליה הם בתוך עשרה אף על פי שהוא יושב למעלה מעשרה מה בכך הרי מהלך בקרקע דלכל הדברים רוכב כמהלך דמי כמו שאמרו במס' קידושין דף ל"ג וז"ל:
אבעיא להו רכוב כמהלך דמי או לא. אמר אביי תא שמע טמא יושב תחת האילן וטהור עומד טמא. טמא עומד תחת האילן וטהור יושב טהור ואם ישב הטמא הטהור טמא וכן באבן המנוגעת ואמר רב נחמן בר כהן זאת אומרת רכוב כמהלך דמי:
ופירש רש"י זאת אומרת. מדקתני וכן באבן המנוגעת רכוב כמהלך דמי דלאו בתריה דידיה אזלינן אלא בתר בהמה הנושאתו דהא הכא לא בתר אבן אזלינן אלא בתר אדם הנושאה אזלינן דאי בתרא דידה אזלינן אפי' לא לא ישב נושאה נטמא הטהור דהא איהי מיתב יתבא בחיקו או בכתיפו של זה הנושאה עכ"ל: נמצא שבנדון דידן כיון שרכוב במהלך דמי אפילו המקל אין לפוטרו מטעם שאין תחומין למעלה מעשרה אם רוכב על הגמל:
ואע"פי שדבר זה לא היה צריך ראיה הנה ראיתי ששאלו לריב"ש ז"ל על ההולכים במדברות רוכבים על הגמלים וכתב באותה תשובה פעמים שלש וז"ל ואין ספק שאם לא היה ביוצא בשיירא שום חלול שכת אם מפני עשיית מלאכה או הליכת חוץ לתחום או רכיבת הגמלים לא היה אסור מפני עונג שבת וכו' הרי שכתב דברכיבת הגמלים איכא איסור תחומין ועוד כתב שהרי הם צריכין ללכת בשבת חוץ לתחום ממקום שקדש עליהם היום בין שהולכין על רגליהם בין שרוכבין על גבי בהמה ועוד כתב ולא חלקו בין בהמה לבהמה הא למדת שהמהלך על גבי בהמה אפילו גבוה כגמל יש עליו תורת תחומין למר כדאית ליה ולמר כדאית ליה:
נמצינו למדין מכל הני דכתיבנא שכיון שיש ברכיבה הגמל תורת תחומין כמו ההולך ברגליו שיותר טוב להלך ברגליו ולא לרכוב על הגמלים כשאין בו סכנה בהליכת הרגל כדי לפטור עצמו משני איסורים איסור שבות רכיבה ואיסור תחומין מה שאין כן בהולך ברגליו שאין בו כי אם איסור תחומין ואין לי עוד להאריך כי באתי בימי הזקנה וחשכו הרואות בארובות הנראה לעניות דעתי כתבתי אם יסכים עמי הרב היושב על כסא ההוראה כי לו נאה ולא יאה וכסאו לעולם יכון. עד יבא ינון אכי"ר:
בשנת ובסדר ואולך אתכם ארבעים שנה במדבר לפ"ק:
כ"ד הצעיר יוסף פיזא יצ"ו אכי"ר