שאלה סא שאול שאל האיש על מה שכתב הרמב"ם ז"ל בחבורו הגדול פרק א' מהלכות תפילין הלכה ו' וז' זה לשונו. שלש עורות הן. גויל. קלף ודוכסוסטוס כיצד? וכו' וזה הוא הנקרא גויל ואם לקחו העור אחר שהעבירו שערו וחלקו אותו בעביו לשנים וכו' זה החלק שממול השער נקרא קלף וזה שממול הבשר נקרא דוכסוסטוס: ובנוסחא אחרינא כתוב להפך זה החלק שממול השער נקרא דוכסוסטוס וזה שממול הבשר נקר קלף. ונפקא מינה לענין הכתיבה דקיימא לן גויל במקום שער קלף במקום בשר. ודוכסוסטוס במקום שער ואם שינה פסול. והנה השתי נסחאות נעשות צרות ומתנגדות זו לזו. דכפי הנוסחא הראשונה מקום בשר בקלף ומקום שער בדוכסוסטוס היינו מקום החתך. וכפי הנסחא אחרינא מקום שער בדוכסוסטוס היינו מקום שער ממש דהיינו הצד העליון מהחלק הדק שהשער צומח בו. ומקום בשר בקלף היינו מקום בשר ממש דהיינו הצד התחתון מהחלק העבה הדבוק על הבשר ממש ועתה נפשו אותה לדעת איזה הדרך ישכון אור הנוסחא האמיתית ללמוד ולעשות:
תשובה בהקומץ רבה (מנחות דף ל"ב ע"א) ובהמוציא יין (שבת דף ע"ט ע"ב) תניא הלכה למשה מסיני תפילין על הקלף ומזוזה על דוכסוסטוס קלף במקום בשר דוכסוסטוס במקום שער ע"כ: והרי"ף ז"ל בהלכות מזוזה הביא הך ברייתא כפשטה ולא גילה לנו דעתו בפירוש קלף ודוכסוסטוס. אבל רש"י ז"ל פירש שם בהלכות ספר תורה ז"ל. גויל נקרא אותו שלא נתלש כי אם רק השער ונתקן שם ולא נתקן בצד הבשר ולכך כותבין עליו לצד השער דלצד הבשר אינו מתוקן כלל. וכשקולפין את העור לשנים אז אותו של שלצד השער נקרא קלף וכותבין עליו באותו צד שנקלף שזהו לצד הבשר שהוא לבן וטוב יותר לכתוב בו. והקליפה האחרת של נד הבשר נקרא דוכסוסטוס וכולי וכותבין בו לצד שער שזהו לו מקום הנקלף שלבן וטוב לכתוב בו. לשניהם כותבין במקום שהיו מחוברים זה לזה. וכן נראה מתוך פירושו שכתב [בשבת שם] דוכסוסטוס שניטלה קליפתו העליונה: אבל בפירושו המובא בהרי"ף [דשבת שם] כתוב להפך ז"ל דוכסוסטוס רגילין היו לחתוך העור לשנים ומה שכנגד השער קרי דוכסוסטוס ומה שכנגד הבשר קרוי קלף. ע"כ: ובודאי דדבר תימה הוא אם לא שנאמר שטעות נפל בדבריו בספרי הדפוס ולהשיב ולומר שחזר בו מפירושו הראשון אין לנו שום הכרח לזה:
וכפירושו הראשון פירשו הרא"ש והנימוקי יוסף בהלכות ספר תורה ובעל הערוך [בערך דוכסוסטוס] בשם רבינו האיי גאון ז"ל והתוספות [בשבת שם] והטור והב"י [בי"ד סימן רע"א] ועוד הרבה מן הראשונים והאחרונים ככתוב בתורתם:
אמנם הרשב"א ז"ל רוח אחרת עמו שכן כתב בתשובה [סימן תק"ף] זה לשונו ולענין הקלף נראין הדברים כדברי רבינו משה שהוא החלק העבה הנשאר כנגד הבשר. ודוכסוסטוס הוא החלק הדק שעליו השער ואף רב האיי גאון ז"ל כתב כך בתשובה ובאותו חלק העבה הנקרא קלף סתם כותבין את התפילין במקום שהוא כנגד הבשר שהוא הפנים החלקים עד כאן לשונו:
שמעינן מדבריו ז"ל תלת. שמעינן שנסחתו בדברי הרמב"ם ז"ל היא היא הנסחא אחרינא שהניח השואל שמעינן שגם בתשובת רב האי גאון ז"ל יש חילופי גרסאות. ושבנסחתו פירוש רב האיי מסכי' לפירוש הרמב"ם וכפי הנוסחא אחרינא ועוד שמעינן שדעתו ז"ל נוטה לדעת הרמב"ם וכפי ההיא נסחא: והר"ן בפרק המוציא כתב שדעת הרמב"ן מסכים לדעת הרמב"ם וכפי ההיא נסחא ע"כ: וגם נראה שדעתו ז"ל נמי נוטה לזה הפירוש כפי מה שכתב שם נגד פירוש הערוך:
והשתא תמיה לי טובה על התפיסה שתפס עליו בעל שלטי הגבורים וכתב זה לשונו וכאן יש תימה על הר"ן שכתב. דבפירוש קלף ודוכסוסטוס מיימוניות מסכים: לדעת הרמב"ן ז"ל והנה מיימוניות פרק א' מהלכות תפילין אומר בהפך ע"כ ומה תמיהא הרי עינינו רואות שנסחת הרשב"א נמי כן איו דהיינו הנסחא השניה שהניח השואל וכפי אותה נסחא ודאי שפירוש הרמב"ם מסכים לפירוש הרמב"ן. ואם דעתו ז"ל לדחות אותה נסחא היה לו לפרש דבריו ולומר דנוסחא משובשת נזדמנה לו להר"ן ז"ל ואף כי בפשיטות נראה מדברי הרמב"ם עצמו שכתב בתשובתו הרמתה שאביא לקמן כי שם ביתו ומעיד אני עלי שמים וארץ שאין לי פה להליץ בעד הרב ז"ל אלא לומר דודאי אישטמיטתיה להרב ז"ל [אף כי גברא רבה הוא] הני מילי שכולם מסכימים דעת הרמב"ן עם דעת המיימוני ז"ל:
הא קמן דפלוגתא דרבוותא היא אי קלף הוי החלק העליון מן העור או החלק התחתון יש אומרים שהוא החלק העליון שהשער צומח בו ויש אומרים שהוא החלק התחתון הדבוק בבשר והרמב"ם ז"ל כפי מה שכתבנו בשם הרשב"א והר"ן ז"ל הוא מן הכת הסוברים שהוא החלק התחתון הדבוק בבשר ממש וכמו שאאריך לקמן לפרשו ולבררו באר הטב:
והרב יוסף קארו [בי"ד סי' רע"א] כתב על דברי הטור זה לשונו ומה שכתב בפירוש קלף ודוכסוסטוס כן כתבו התוספות בפ' המוציא יין והמרדכי והר"ן בשם הערוך וכ"כ הרא"ש בהל' ס"ת וכ"כ סה"ת וסמ"ג והגה"מ וכ"כ הרמב"ם פ"א מהלכות תפילין ודלא כדכתב הר"ן בשם הרמב"ן והרשב"א שהחלק הדבוק לבשר נקרא קלף החלק של צד השער נקרא דוכסוסטוס. וכתב שכן דעת הרמב"ם ונסחא משובשת נזדמנה לו בדברי הרמב"ם וליתא אלא עיקר הנסחא. כספרי הרמב"ם שהיא כדברי כל הנך רבוותא שהסכימו שהחלק הדבוק לשער נקרא קלף והחלק הדבוק לבשר נקרא דוכסוסטוס ואף על פי שמדברי תשובתו לחכמי לוניל על מה שכתב בפ"ג נראה שהיה גורס כגירסת הר"ן אפשר שאחר כך חזר בו ותיקן כמו שכתוב בספרים שלנו ונסחא זו עיקר שהוא מסכמת לדעת רוב הפוסקים עכ"ל:
ואחר המחילה רבה ונשיקות כפות ידיו ורגליו קודש נראה לעניות דעתי דהאי טענה דהסכמת רוב הפוסקים לאו טענה מספקת היא לשבש הנסחא השניה שדבריה הן הן דברי הרמב"ם ז"ל בתשובתו לחכמי לוניל ולומר שחזר בו ותיקן וכתב כמו שכתוב בנסחא הראשונה וכי בכל היד החזקה אשר עשה משה בזו בלבד הראנו את ידו הנפלאה לחלוק ולפרש נגד פירוש רוב הפוסקים? הלא בחופת נידה פסק פ"י מהלכות אישות דהרי היא כארוסה ואונו קונה לשום דבר. נגד שאר הפוסקים דסבירא להו דדוקא לענין כתובה אמרינן דאינו קונה וכן הרבה דינין כאלו. ובהא סלקינן ובהא נחתינן דין דוכסוסטוס שהפוסקים רובם ככולם מכשירין לס"ת והרמב"ם ז"ל פוסל וכמו שהביא פלוגתייהו התשב"ץ [בח"א סימן קמ"ט] ושם אגב אורחיה הביא דעת הרמב"ם ז"ל בפירוש קלף ודוכסוסטוס כפי הנסחא השניה ולא הזכיר כלל הנסחא הראשונה דלעניינו היה יותר מרווח:
וכפי הנראה גם הרב ז"ל הרגיש בזה ובכסף משנה פרק א' מהלכות תפילין אחר שהביא השתי נסחאות ודברי הר"ן שינה לשונו וכתב ז"ל וזו הוא נסחת רבנו בלי ספק כמבואר בתשובתו לחכמי לוניל שאכתוב בפ"ג בע"ה וכך היא גירסת ה"ר מנוח. ואפשר שאחר כך חזר בו וכתב כמו שכתוב בספרים שלנו שהוא כדעת רוב הפוסקים [ובא"ח סימן ל"ב] הביא השתי נסחאות ושם לא דחה ולא הסכים הרי שהרב ז"ל בעצמו כמסתפק בדבר. וכמעט שגילה לנו בלשונו שכתב בכסף משנה ובשתיקותו בא"ח שדעתו נוטה לבחור בלשון האחרון מן הראשון אף כי אין בזה הכרע ועוד אכתוב בזה לקמן בע"ה:
ובכן נראה לעניות דעתו שהנסחא הגורסת בדברי רבנו זה החלק שממול הבשר נקרא קלף וזה שממול השער נקרא דוכסוסטוס הוא האמיתית. ולענין דינא לדעת הרמב"ם ז"ל דוקא החלק התחתון כשר לתפילין וכותבין בועל הצד הדבוק על הבשר ממש. וכן לענין ספר תורה ומזוזה שכשרים על הקלף. אמנם החלק העליון אין כותבין בו אלא מזוזה ועל הנד העליון שהשער צומח בו ואם שינה וכתב בשניהם במקום החתך פסול כנ"ל דעת רבנו:
ואחרי הודיע אלקים אותנו את כל זאת אבא אל שער המלך להשתעשע בדבריו הנחמדים מזהב ומפז רב בתשובתו הרמת' סימן י"ט שאלה יורנו מה שכתב עוד סידור הפרשיות בתפילה של ראש מכניס פרשה אחרונה שהוא והיה אם שמוע בבית הראשון שהוא לימין המניח וכו' עד ואם החליף סידור זה פסולות. ואנחנו תלמידיך קבלנו מרבותינו ורבותינו מן הגאונים ז"ל ורבנו האיי בראשם דבעינן הויות באמצע וכן פירשו בסנהדרין הא דאמר רב יהודה אמר רב כל בית חיצון שהוא רואה את האויר פסול כגון קדש לי ושמע וגם כן קבלנו מהם כי הקלף נקרא אותו שהשער היה דבוק בו בעודה חיה. ודוכסוסטוס הוא אותו שהוא דבוק בבשר בעודה חיה וכמדומה לנו שנמצא בספר הפך זה ע"כ לשון השאלה הרי שהיה נסחת' בדברי הרמב"ם ז"ל קלף הצד התחתון שעל הבשר ודוכסוסטוס הצד העליון שבו השער כפי נסחת הר"ן שהיא נסחתנו השניה:
והא לך לשון התשובה זה שעלה על דעתיכם בסידור הפרשיות ובקלף שהוא החלק הדק שהשער דבוק בו כך היתה דעתי מקודם ככם וכולי ע"כ. דון מינה ואוקי באתרה דמתחילה דעתו היה כדעת חכמי לוניל דהיינו נסחתנו הראשונה ואחר כך חזר בו וכתב כנסחתנו השניה. נגד מה שכתב מרן בב"י שחזר בו מההיא דחכמי לוניל. ודוחק לומר שחזר בו פעם ראשונה ושניה דאם כן אין לדבר סוף. ועוד דלאו קטיל קני באגמא הוא שיחזור בתשוב"ה ותוהא על הראשונ"ות ויבא על השני"ה ויוסיף עוד ידו שנית לבא על הראש"נה:
עוד כתב שם ז"ל וכן לענין קלף ודוכסוסטוס טעות גדולה טעה כל האומר כמו שעלה על דעתיכם. שהדבר ידוע שאנו מצריכין להיות הכתובה תמה ונאה ביותר. ובפירוש אמרו חכמים ז"ל שהכותב על הדוכסוסטוס כיתוב במקום שער והכתיבה שעל הקלף תהיה במקום בשר. ואם תאמר כמו שאני אומר ומקצת הגאונים אמרו שהקלף הוא החלק העבה מן העור שעל הבשר שקורין אותו הערביים רא"ק ועושין אותו בסיד ולו שני פנים אחד לבן וחלק ביותר והוא נאה לכתיבה והוא מקום הבשר. והאחד יש בו אדמימות מעוטה ואינו חלק והכתיבה בו אינו נאה אלא מפוזרת ומדובללת והוא מקום השער. והדוכסוסטוס הוא החלק הדק מן העור ויש לו שני פנים האחד נאה לכתיבה והוא מקום השער והפנים האחרים שהם דבוקים בחלק העבה אינם ראויים לכתיבה אלא הדיו נבלע בהם והאותיות מטושטשות *נמצא לדבריכם ולדברי אותם שאומרים ככם תהיה הכתיבה בקלף ובדוכסוסטוס במקומו' רעים  ופחותים שאין הכתיבה מועילה  בהם. והראיה השנית  שהכרעתי דברי האומר מה  שכתבתי בחבור הוא זה הדבר.  שספר תורה מקודש יותר מן  התפילין והתפילין יותר מן המזוזה וכך היא ההלכה למשה מסיני שיהיה עור כל אחד מהם חזק ובריא כדי שיוכל לעמוד ולהתקיים כפי קדושתו. ספר  תורה שהוא יותר מקודש  כותבין אותו על עור שלם.  ותפילין על הקלף שהוא חצי  עור העבה. ומזוזה על החצי  האחר הדק. נמצא כל אחד מהם מעלתו כקדושתו ר"ל מעלת עורו בקיומו  וכתיבת כל אחד משלשתן במקום הנראה לכתיבה כדי שתהא כתיבה תמה משה עכ"ל:
שמעינן מכל הני מילי מעלייתא שדעת הרמב"ם ז"ל היא לקיים הנסחא השניה דגרים בחבורו זה החלק שממול הבשר נקרא קלף. והחלק שממול השער נקרא דוכסוסטוס והכתיבה בקלף צריך שתהיה על הנד הדבוק בבשר ממשי ודוכסוסטוס על הצד העליון במקום שהשער צומח בו ולא במקום החתך כמו שפירשו שאר המפרשים וכנסחתנו הראשונה. ובזה נסתלקו כל הדברים הנאמרים נגד הנסחא השניה כיון שרבנו מעיד עליה ועל דבורה. ואם תרצה לעמוד על הדברים נראה  לי שיש כמעט ראיה לדברי מדברי רבנו עצמו בחבורו שכן כתב שם בהלכה ח' הלכה למשה מסיני שיהיו כותבין ספר תורה על הגויל וכותבין במקום שער ושיהיו כותבין התפילין על הקלף וכותבין במקום הבשר ושיהיו כותבין המזוזה, על הדוכסוסטוס וכותבין במקום השער ע"כ. והשתא אי אמרת בשלמא שהנסחא השניה עיקר. היינו דסתם רבנו דבריו ולא פירש איזהו מקום בשר בקלף ואיזהו מקום שער בדוכסוסטוס. דסתמו כפירושו מקום בשר בשר ממש דהיינו הצד הדבוק על הבשר ממש ומקום שער שער ממש דהיינו הצד העליון שהשער צומח בו כיון שהחלק העליון הוא דוכסוסטוס והחלק התחתון הוא קלף. אלא אי אמרת שהנסחא הראשונה עיקר והחלק העליון הוא קלף. והחלק התחתון הוא דוכסוסטוס איך לא פירש כמו שפירשו שאר המפרשים ז"ל איזהו מקום בשר ואיזהו מקום שער שהרי הדוכסוסטוס שהוא החלק התחתון אין בו שער כלל ואיך אמרו שכותבין בו במקום שער. ובקלף שהוא החלק העליון מקום בשר לאו מקום בשר ממש וכן עינינו הרואות שכל המפרשים שפירשו כפי הנסחא הראשונה הרגישו בהאי פירכא ופירשו דמקום בשר בקלף ומקום שער בדוכסוסטוס היינו מקום החתך ולא מקום בשר מש ומקום שער ממש אלא מקום בשר רוצה לומר אותו הצד שממול הבשר והוא מקום החתך. ומקום שער אותו הצד שממול השער דהיינו נמי מקום החתך ואם כולם בהסכמה אחת הרגישו בדבר ופירשוהו איך הוא ז"ל שדרכו לפרש ולא לסתום סתם וקצר במקום שאמרו להאריך? אלא ודאי האמת יראה את דרכו שדעת רבנו היא הנסחא אחרינא ולכן לא הוצרך לפרש כי מפורש הוא ואין להאריך במקום שאמרו לקצר ובדבר הזה תמיה לי טובא איך לא הרגישו כל הני רבוותא הנ"ל המשבשים הנסחא אחרינא להפוך דבריהם נגד הראשונה:
ואם אמור יאמר האומר דאי אפשר לקיים הנסחא אחרינא יען מתוך דבריה יצא סתירה בדברי רבנו. שהרי שם בסימן י"ט כתב שהקלף הוא אותו החלק העבה מן העור שעל הבשר שקורין אותו הערביים רא"ק: דנראה שהרא"ק היינו קלף ואם כן הוא מה נעשה ביום שידובר בנו על מה שכתב שם בתשובה סימן ק"ב על שאלת מי שעשה ספר תורה של רא"ק תפור בגידין שלש תפירות אחת למעלה ואחת באמצע ואחת למטה לאורך היריעה והשאר בחוט של משי השיב אחר שהוא רא"ק למה תשאל על התפירה? אם הוא במשי וכיוצא הרי הוא כאחד מן החומשין: וכששאלוהו על פירוש הדברים השיב בסימן קל"ח זה לשונו ספר תורה שנכתב על רא"ק הרי הוא פסול והוא כאחד מן החומשין שאמרו אין קורין בחומש מפני כבוד הציבור וזה הוא שאמרנו מאחר שהוא רא"ק מה לנו עוד לראות התפירה דהרי הוא כאחד מן החומשין וכמו שכתבנו בחבור עכ"ל:. הרי דכפי דבריו הרא"ק דהיינו הקלף פסול לספר תורה' ובחבורו פרק א' מהלכות תפילין הלכה ח' וט' כתב ז"ל הלכה למשה מסיני שיהיו כותבין ספר תורה על הגויל וכולי. אף על פי שכך היא הלכה למשה מסיני אם כתב ספר תורה על הקלף כשר ולא נאמר גויל אלא למעט דוכסוסטוס שאם כתב עליו הספר פסול. הרי שבפירוש מכשיר בחבורו הקלף ואיך כתב כאן על פיסול הרא"ק דהיינו קלף וכמו שכתבתי בחבור. הא דבריו כאן סותרין דבריו שבחבור. אלא ודאי מוכרחין אנו לומר שחזר רבנו ממה שכתב בתשובתו שהחלק התחתון הנקרא רא"ק הוא קלף וכתב כמו שכתוב בנסחא הראשונה בספרינו שהוא דוכסוסטוס והשתא אתי שפיר, מה שכתב בתשובה על פיסול הרא"ק וכמו שכתבנו בחבור דכפי האי גירסא בין בחבורו בין בתשובתו פוסל הרא"ק דהיינו דוכסוסטוס ולא קשיא מידי מה שאין כן אם נקיים הגירסא  השניה:
לזה אשיב ואומר דכל מי שיש לו עינים לראות יראה ויבין ממה שכתב שם רבנו בסימן קל"ח שאי אפשר לומר שחזר בו ממה שכתב בסימן י"ט שהרי שם בסימן קל"ח השואלים פתחו שאלתם בקלף וסיימו ברא"ק. שכן כתבו זה לשונם. ותורינו ספר תורה שנכתב על הקלף כשר והנה העידו שבדמשק וערי פרס והודו וגם במקצת מערי המערב ובערי הלועזים שכל ספריהם רא"ק והשתא אי רא"ק היינו דוכסוסטוס מאי קשיא להו הלא בשאלתם פתחו בכד וסיימו בחבית פתחו בכד דהיינו קלף וסיימו בחבית דהיינו דוכסוסטוס ובודאי שקלף הוא כשר ודוכסוסטוס פסול לדעת רבנו ועוד כשהשיבם רבנו למה לא השיב כדרכו. מה שאמרתם על הקלף שהוא כשר כדבריכם כן הוא ומה שהקשיתם לשאול על ענין הרא"ק הרא"ק אינו קלף כמו שעלה על דעתיכם ועל דעתי בתחילה אלא הרא"ק היינו דוכסוסטוס ופסול הוא לספר תורה וכמו שכתבתי בחבור אלא ודאי מדלא השיב כן נראה שבפירושו הראשון עומד דרא"ק היינו קלף ולא דוכסוסטוס ואין כאן פתחון פה למקשן להשיב ולומר שהאי תשובה קודם חזרה נאמרה דאם כן נתפש הוא בדבורו שהרי יסוד קושייתו נתרועעה שכן כתב רבנו וכמו שכתבנו בחבור ואם כתב זה קודם חזרה נראה דבחבור נמי פסל הקלף. ולא היא שהרי לא מצינו שום גירסא שגורס בדברי רבנו בחבורו פיסול בקלף. ואי לאחר חזרה קשה למה לא השיב רבנו וכולי כמו שכתבנו לעיל:
ואין להשיב בעד המקשן ולומר דלעולם חזר רבנו מתשובתו סי' י"ט ומה שקרא שם קלף דהיינו הרא"ק שהוא החלק התחתון קרא בסי' קל"ח שהיא תשוב' על סי' ק"ב דוכסוסטוס ולעולם שמה שכתב בסי' קל"ח היינו אחר חזרה ואי קשיא למה לא השיב רבנו וכו' אפשר לתרץ ולומר שסמך על מה שכתב בסוף דבריו וכמו שכתבנו בחבור דהיינו שהקלף שהוא החלק העליון כשר והדוכסוסטוס דהיינו החלק התחתון שהוא הרא"ק לאחר חזרה פסול ואם כן לא קשיא מידי שבין בתשובתו בין בחבורו פוסל הדוכסוסטוס ומכשיר הקלף. דהא ודאי נמי ליתא דאם כן חס ושלום משוי לרבנו מטעה לתלמידיו. שהרי בסי' י"ט כששאלוהו על ענין קלף ודוכסוסטוס כתבו בפירו' שבספרי רבנו הנמצאים בידם כתוב שהחלק העליון הוא דוכסוסטוס. והחלק התחתון הוא קלף ועל זה הגרסא השיבם שם. ואיך ישיב אחר כך בהפך ויאמר וכמו שכתבתי בחבור בלי שיפרש חזרתו הלא בגרסתם כתוב להפך. ואי יבינו מה הכתוב אומר ואם בסי' הנ"ל שאלו פירוש על סי' ק"ב איך סגר עליהם המדב"ר. להביא אותם באר"ש לא עבר בה גרסתם בדבריו ז"ל ולהעבירם בעמק הבכא אין יוצא ואין בא. ועוד דלו יהי כדבריו שחזר רבנו מתשובתו. מה לו ולחזרתו הא ודאי בזאת יאותו לנו האנשים השלמים החולקין על רבנו בפירוש קלף ודוכסוסטוס שדין קלף שהכשיר רבנו ז"ל בחבורו דין אמת הוא ואם כן אף כי חזר בו לדידיה מי ניחא הא קודם חזרה כשקראו בתשובתו קלף והכשיר לכתוב עליו תפילין איך ולמה פסלו לספר תורה בסי' קל"ח דהוה נמי קודם חזרה מן הטעם שכתבנו בסמוך הא דבריו סתרי אהדדי מתשובה לתשובה ומה לנו ולחזרתו מתשובתו לחבירו סוף סוף קשיא תשובה אתשובה ובודאי דקושיא עצומה היא זו דלית נגר דיפרקיניה ולקיים ככל הכתוב וחלילה וחס לומר ששכח בזמן אחד מה שכתב בזמן אחר:
וגם אין מקום לומר דלעולם הנסחא הראשונה היא האמיתית וכמו שכתו' בספרינו והשניה היא משובשת ומעולם לא כתבה רבנו ומעיקרא קושיא נמי ליתא ומה שפסל רבנו בתשובתו פוסל נמי בחבורו. ואי קשיא לך קלף אקלף מה לנו עם השמות! וכי השמות הלכה למשה מסיני הם ואם כן מה לנו שיקרא קלף או דוכסוסטוס או רא"ק! החלק התחתון פוסל כאן וכאן ולא קשיא מידי הא ודאי שיבושתא היא חדא שרבנו עצמו העיד לחכמי לוניל שכתבה ושחזר בו. שנית שאם מה שפסל בתשובתו דהיינו החלק התחתון פוסל בחבורו מכל מקום מה שפסל בתשובה קל"ח דהיינו החלק התחתון לא פסל בתשובה י"ט: ועוד בה שלישיה דאם אמת הדבר שלא מן השם הוא זה. מאי קשיא ליה על הנסחא השניה לשבשה. הא נוכל נמי לתרץ ולומר דהשמות לא מעלין ולא מורידין ומה שפסל בתשובתו פוסל בחבורו ועל, ארבעה ל"ו אשיבנו. שהרי תפילין אינן נכתבין אלא על מין אחד מן אלו השתי עורות או החלק העליון או החלק התחתון ובודאי שאותו החלק הפסול לספר תורה פסול נמי לתפילין ואם החלק התחתון פסל רבנו כאן וכאן לספר תורה היאך הכשירו בתשובתו לתפילין. ואין כאן מקום לומר שחזר בו שהרי בחזרתו אין החלק התחתון משתנה לעליון ואם פסל בחבורו החלק התחתון היאך הכשיר אותו בתשובתו ואם כן לכולהו לישני קשיא ספר תורה אספר תורה קשיא תפילין אתפילין ומה לנו בחזור חזור כיון שהקושיא במקומה עומדת אלא ודאי קושיא יש כאן חזרה אין כאן, ומן הטעמים שכתבנו ואף על גב שלכאורה, נראית קושיא עצומה מכל מקום נראה לעניות דעתי דרך להתירה בלי שום חזרה ולקיים ככל הכתוב כמו שאפרש:
אמנם קודם כל דברי אקדים מה שאמרו בגמרא [גיטין דף כ"ב ע"א] אמר רבי חייא בר אסי משמיה דעולא שלש עורות הן מצה. חיפה. ודפתרא מנה כמשמעו דלא מליא ודלא קמיא ודלא עפיץ חיפה דמליח ודלא קמיח ולא עפיץ. דפתרא דמליח וקמיח ולא עפיץ ע"כ: וכתב רש"י בד"ה לכתוב עליו את הגט ז"ל ומיהו קלף גמור דמליח וקמיח ועפיץ לא מני בהדייהו ושיעוריה תנן בהמוציא יין דף [דף ע"ט] קלף כדי לכתוב בו פרשה קטנה שבתפילין אבל דפתרא אינו כשר לתפילין הילכך שיעורו בגט עד כאן:
ואיכא למידק הני שלש עורות דקאמר היכי דמי? אי שלש עורות ממש בגופין מוחלקין היינו גויל קלף ודוכסוסטוס. והני תלת שיעורא אחרינא אית להו ואיך אימעיט שיעורייהו. ואי אחרינא נינהו שש עורות מיבעי ליה למימר? ועוד היאך פירש סדר ואופן תיקונן ולא פירש עצמותן כמו שפירש גבי גויל קלף ודוכסוסטוס אלא ודאי הני שלש עורות דקאמר עור אחד הוא דכפי סדר תיקונו משתנה שמו כאילו הוי שלש עורות. והיינו דפירש תיקונו ולא עצמותו דלעולם עוד אחד הוא והכי פירושו שלשה תנאים יש בעורות שבהעדר אחד מהם משתנה שמותם דהיינו מליח קמיח ועפיץ. כל עוד שנעדר משלשתן נקרא מצה. והנעדר משנים נקרא חיפה. והנעדר מאחד נקרא דפתרא וכל עוד שיש בו שלשה דברי' הללו נקרא גויל או קלף או דוכסוסטו' האי כדיניה והאי כדיניה גויל עור שלם. קלף חלק התחתון [נ"א חלק העליון] ודוכסוסטוס חלק העליון [נ"א חלק התחתון] נמצא שכל אחד מאלו העורות רצוני לומר מצה חיפה ודפתרא. גויל או קלף או דוכסוסטוס נינהו. גויל שהוא העור השלם אחר תיקונו כשנעדר ממנו אחת משלשה תנאים הנזכרים לאו גויל מיקרי אלא או מצה או חיפה או דפתרא אבל מכל מקום עור שלם הוא וכן בקלף וכן בדוכסוסטוס וכן להפך מצה חיפה ודפתרא כל אחד מהם בשם גויל דוכסוסטוס או קלף יקרא אלא שאינו לא גויל גמור ולא קלף גמור ולא דוכסוסטוס גמור ולא נשתנה שמותם אלא לחלוק בדיניהם ובשיעוריהן ולעולם שהעור שלם נקרא גויל מצה חיפה ודפתרא. והחלק התחתון קלף וכולי והחלק העליון דוכסוסטוס וכולי וזהו הנראה לעניות דעתי שדייק רש"י ז"ל וכתב ומיהו קלף גמור לא מני בהדייהו דהאי מילת (גמור) נראית מיותרת דלא שייך מילת (גמור) אלא היכא דאיכא קלף אחר שאינו גמור וקלף אחר מאן דכר שמיה! ובמאי דכתיבנא אתי שפיר. דכיון דהני תלת מצה חיפה ודפתרא קלף מיקרו הוצרך לדייק בלשונו ולומר קלף גמור דהיינו מליח קמיח ועפיץ דלא שוו בשיעורייהו אף על גב דעור אחד הם. וכן נראה נמי מלשון הרמב"ם ז"ל [פרק ח"י מהלכות שבת הלכה י"ד] שהביא דין השלש עורות מנה חיפה ודפתרא וגם הקרטבלא האמור בגמרא: דייק בלשונו וכתב (בהלכה ט"ו) המוציא קלף מעובד דודאי לא כתב האי מילת (מעובד) אלא לאשמועינן דאיכא עור אחר שאינו מעובד ונקרא נמי קלף והיינו העורות הנזכרים דכיון שכולם מאותו החלק הנקרא קלף נינהו שפיר מיקרו קלף. וכן הדין נמי בגויל ודוכסוסטוס וכדכתיבנא:
הרי שלך לפניך שקלף מצה איפה ודפתרא כלהו חלק אחד מן העור הוא או החלק העליון או החלק התחתון וכולהו שפיר מיקרו קלף. אלא שנשתנה שמותם לחלוק בשיעוריהן דלאו מפני שהם אותו החלק עצמו מן העור הנקרא קלף שוים בדיניהם וכיון שהקלף כשר הני גמי כשרים נינהו דלא היא אלא הקלף כשר והני פסולים אף על גב דכולם בני איש אחד נינהו:
ובהא מלתא נראה לי לתרץ הקושיא שהקשינו לעיל על מה שכתב רבנו בתשובתו סימן י"ט שהקלף הוא החלק התחתון מן העור שקורין הערביים רא"ק. ומנינו שבתשובתו מכשיר הרא"ק שהוא הקלף לתפילין ובחבורו מכשירו לספר תורה ובתשובתו [סימן ק"ב וקל"ח] פוסלו דנראה דדבריו סתרי אהדדי ולא היא דודאי מה שכתב רבנו שהקלף והרא"ק הם חלק התחתון מן העור אמת היא אבל לא מפני זה שוו בשיעוריהן וגם רבנו לא הכשיר הרא"ק שם בתשובתו לתפילין אלא החלק התחתון מן העור כשיקרא קלף וגם בחבורו לא הכשיר אלא הקלף ומה שכתב רבנו שהקלף הוא החלק התחתון מן העוד שקורין הערביים רא"ק לאו למימרא שהרא"ק קלף גמור הוי אלא לסימנא בעלמא נקטיה להורות איזהו האלק הנקרא קלף וזה החלק קורין הערביים רא"ק אף שאינו מתוקן כפי התנאים שהנחנו לעיל הגע עצמך שרבנו במקום שהזכיר הרא"ק היה מזכיר מנה חיפה או דפתרא דהיינו אותו החלק עצמו מן העור היינו אומרים מדמכשיר בקלף מכשיר נמי בהני תלת הא ודאי ליתא אלא מאי אית לך למימר לסימנא בעלמא נקטיה הכא נמי לסימנא בעלמא נקטיה תדע  שבלע"ז ספרדי קורין לקלף (פירגאמי'נו) כפי פירוש מוהר"ש די אוליויירא בספרו עץ חיים ודפתרא נקרא גם כן (פירגאמינ"ו) כפי פירוש מוהרד"ך די לאארה בספר עיר דוד ואם המצא תמצא באיז' פוסק שיאמר שהקלף הוא החלק הנקרא [בלעז ספרדי פירגאמינ"ו] נאמר שמכשיר הדפתרא הנקרא גם כן [פירגאמינ"ו] אלא לסימנא בעלמא הכא נמי לסימנא בעלמא והקלף כשר והרא"ק פסול ולא קשיא מידי בדברי רבנו:
ועוד יש לי מקצת ראיה לדברי ממה שכתב  רבנו בסימן קל"ח כששאלוהו על פירוש דבריו שבסימן ק"ב השיב שס"ת שנכתב על רא"ק פסול ומה חדש להם בזאת התשובה יותר ממה שהשיב להם בסימן ק"ב כאן וכאן פוסל הרא"ק. והשואלים ששאלוהו פירוש דבריו איך לא הבינו מה שכתב להם בסימן ק"ב ז"ל אחר אשר הוא רא"ק. למה תשאל על התפירה אם הוא במשי וכיוצא הרי הוא כאחד מן החומשין ובודאי שדברים הללו אפילו תינוקות של בית רבן יבינו שרצונו לומר שס"ת שנכתב על רא"ק פסול ומה יש עוד לשאול:. ועוד שאם שאלתם בסימן קל"ח אינו אלא להבין סי' ק"ב מה להם להקדי' בסי' קל"ח דין הכשר קלף. ומאן דכר שמיה של קלף בסימן ק"ב. אלא ודאי שלא נעלם מעיני השואלים פירוש סימן ק"ב שפוסל הרא"ק לס"ת. אלא שכסבורין היו שהקלף והרא"ק שוו בדיניהם וכמו זר נחשב בעיניהם שרבנו יכשיר הקלף ויפסול הרא"ק ומשום הכי הקדימו בשאלתם סימן קל"ח דין הכשר קלף כלומר כיון שרבנו מכשיר הקלף היאך פוסל הרא"ק. לזה סתם והשיב ספר תורה שנכתב על רא"ק פסול כלומר אף שהקלף כשר כמו שאמרתם לא מפני זה הרא"ק נמי כשר. אלא הרא"ק פסול אף כי שניהם עור אחד הם. ובזה הבינו השואלים שדעתו ז"ל לחלק בין הקלף והרא"ק ולא שאלו עוד את פיו:
ובזה נבין מה שהביא הרא"ש ז"ל בהלכות ספר תורה בשם ספר העתים ז"ל. מספר העתים אמר רב נטרונאי קלף של ספר תורה אם אפשר לעבדו ישראל לשמה מצוה מן המובחר ואם לאו ילך אצל הגוי ויאמר לו קלף לספר תורה אני צריך וכשמעבדם גוי יסייע עמו ישראל מעט וכה"ג הוי עיבוד לשמה וששאלתם מקום שאין בו מי שיודע לעשות גוילים או ד"ק [נראה לי דהיינו הרא"ק שכתב הרמב"ם ז"ל] והוצרכו לעשות ספר תורה ומצאו הקלפים שבאו ממקום רחוק יש להם רשות לכתוב באותם הקלפים ספר תורה או לא? הוו יודעים שעיקר קלפים שאתם אומרים לא הכשירו רבנן דתרתי מתיבתא לכתוב בהן ספר תורה ולקרות בו בציבור ולא היה מתירו אלא מר רב משה גאון מחסיא בלבד והוא קרי לד"ק קלף ולא קלף ניהו חיפה שמיה דמליח ולא קמיח ולא עפיץ ולענין מגילה תנן כתבה על הדפתרא לא יצא ודפתרא מליח וקמיח ולא עפיץ וכ"ש ד"ק דלא קמיח. מיהו בשנים האלא שאין מי שיודעין לעשות אותו גויל כתיקונו. וכי אתי לעפוצינהו טורחין הרבה. רוב הציבור סמכו עליו וקא קרו ביה בציבור כדאשכחן דרב משה סמכו עליו וקא קרו בה בציבור לבד המהדרין והמדקדקין במצות לא קרו אלא בגויל כהוגן: ולענין עיבוד לשמה רבנן דתרתי מתיבתא סבירא להו דכל שלא לשמה נעבד לאו כהוגן הוא ופסול מלמקרי ביה דהכי עבדי רבנן מעשים. ומר רב משה גאון הוה פליג נמי בהא והיה אומר מצוה מן המובחר למעבד עבוד לשמה. אבל מתורת ספר תורה כשר שקורין בו בציבור לא נפיק ואית לנא ולרבנן דקדוקא בהא מילתא לדחויה לדמר רב משה. ומיהו אתם שאין במקומכם מי שעושה גוילים ולא ד"ק. אם יש במקומכם ספר תורה כהוגן השמרו וקראו בו בציבור ואם לאו אל תשביתו קריאת ספר תורה מפני זה. שהרי הכתוב אומר עת לעשות לה' הפרו תורתך ורבי יוחנן וריש לקיש מעייני בספרא דאגדתא בשבתא וסמכו אהאי קרא אף אתם עשו ס"ת מן ד"ק אף על פי שאינו מעובד לשמה שמר רב משה גאון כדאי הוא לסמוך עליו בשעת הדחק וכל שכן על דרך שאמרנו עת לעשות לה' הפרו תורתך אבל אם יש לכם יכולת להחזיר את יריעות הדק להיות מתוח ולהעביר עליה סיד לשמה הרי יצאתם ידי עיבוד לשמה ואם אין לכם יכולת לעשות כן כתבו בו אף על פי שאינו מעובד לשמה וקראו בו בציבור עד כאן:
והטור [בי"ד סימן רע"א] פירש שד"ק הוא קלף. וכתב עליו הפרישה שד"ק אינו קלף וגם בדרישה כתב כן. אלא שבדרישה אהאי תשובת רב נטרונאי שהביא הרא"ש כתב ז"ל נמצא מה שכתב רבנו כאן ד"ק פירוש קלף. רוצה לומר שרב משה גאון כן פירש"י ולא שהוא גם כן סבירא ליה הכי עכ"ל:
ויש לדקדק טובא בדברי זאת התשובה דלכאורה אינם מובנים מצד עצמן הבט נא וראה שהשואלים שאלו על מקום שאין להם מי שיודע לעשות גוילים או ד"ק אם מותרים אותם קלפים הבאים ממקום רחוק דאיכא לספוקי בהו משום עיבוד שלא לשמה. דאילו הד"ק פשיטא להם שכשר הוא לספר תורה כיון שלא תלו הדבר אלא בחוסר ידיעת עשייתו. וכשהשיב להם השיב על לא שאלו דהיינו פיסול הד"ק. ואם תאמר שאחר שהשיב להם על פיסול אותן הקלפין. רצה להודיעם שטעו בדבר הד"ק בחשבם שהוא כשר לס"ת וגילה להם פיסולו? מכל מקום קשיא מה שכתב להם אחר כך ומיהו אתם שאין במקומכם מי שעושה גוילים ולא ד"ק. דנראה דאילו היה להם היה מותר וזהו נגד מה שכתב להם בתחילת דבריו ונראין כסותרין זה את זה. וזה קשה על כולם מה שכתב להם אחר כך אף אתם עשו ספר תורה מן ד"ק ואיך יעשו כיון שד"ק אין להם לימא להו אף אתם עשו ספר תורה מן אותן הקלפין ששאלתם? לכן נראה לי לפרש ולומר שאותן הקלפין נמי ד"ק נינהו ובודאי דדבר פשוט היה להם שהד"ק כשר ולא שאלו על אותן הקלפין אלא מטעם עיבוד שלא לשמה שכן משמע מתוך דברי התשובה שכל יסודה אינה אלא על ענין עיבוד שלא לשמה ולכן כשהשיב להם דייק בלשונו וכתב הוו יודעין שעיקר קלפין שאתם אומרים לא הכשירו רבנן כלומר אין פיסולם תלוי דוקא בעיבודם. אלא גם בעיקרם יש פיסול כיון שד"ק נינהו וד"ק פסול לס"ת דד"ק לאו קלף הוא אלא חיפה ורב משה גאון הוא דקרי ליה קלף ורבנן דתרתי מתיבתא פליגי עליה ומכל מקום בשעת הדחק כדאי הוא רב משה לסמוך עליו ומה שכתב אחר כך ומיהו אתם שאין במקומכם מי שיודע לעשות גוילים או ד"ק דנראה שהודה להם על היתר הד"ק. לאו משום הודאה כתב כן אלא על דרך בחור הרע במיעוטו וכאילו אמר להם  אילו היה במקומכם מי שיודע לעשות גוילים [ןה"ה קלף ולא נקט גויל אלא משום שאמרו גויל מצוה [או לפחות הד"ק מעובד לשמה דליכא אלא חדא ריעותא דהיינו פיסול הד"ק ודאי דכדאי הוא הגאון לסמוך עליו? אלא אפילו השתא דאיכא תרתי לריעותא חדא דאותן קלפין ד"ק נינהו ועוד דאיכא לספוקי בהו בעיבוד שלא לשמה. אפילו הכי כדאי הוא מר משה שמתיר בשניהם לסמוך עליו בשעת הדחק וזהו שסיים דבריו וכתב אף אתם עשו ספר תורה מן ד"ק אק על פי שאינו מעובד לשמה כלומר על אותן הקלפין דאיכא בהן תרתי לריעותא דאילו על ד"ק שלהם ליכא אלא חדא דהיינו פיסול הד"ק דייקא נמי דקתני אבל אם יש לכם יכולת להחזיר את יריעות הד"ק ולהעביר עליה סיד לשמה הרי יצאתם ידי עיבוד לשמה הרי שמדבר באותן הקלפין וקראן בשם ד"ק דאילו שלהן? מי עשאן הא אין אתם יודע עד מה:
ובזה אבא לבאר מה שכתב הטור [ד"ק פירוש קלף] וכתב בעל הדרישה שזהו פירוש רב משה גאון וליה לא סבירא ליה הכי ותימא על הדרישה שהרי הטור לא כתב האי פירושא אלא על דברי רב נטרונאי דקרי ליה לד"ק חיפא ואיך נביא פירו' רב משה בדברי רב נטרונאי דפליג עליה? אלא ודאי דהאי פירושא הן הן דברי הטור ומן התימא עליו שהביא דבריו בתוך דברי רב נטרונאי דנראה דהיינו פירושא דרב נטרונאי? לכן נראה לי לפרש כמו שפירשנו בדברי הרמב"ם ז"ל דהאי קלף דנקט הטור לאו למימרא דד"ק היינו קלף גמור לא לסימנא בעלמא נקטיה ולהשמיענו דאותו החלק שאנו קורין קלף כשהוא מעובד כראוי קורין הם ד"ק אף שאינו מעובד כהוגן ולעולם שהקלף כשר והד"ק פסול וכמו שכתב רב נטרונאי:
עוד מצאתי תשובה להרמב"ם ז"ל בפירוש ברור כצהרים לקיים ככל הכתוב וז"ל שאלה ס"ז יורינו הדרת כבוד גדולת קדושת אדוננו מורנו ורבנו איזה צד מן העור הוא הנקרא קלף ואיזה צד הוא הנקרא דוכסוסטוס אם הנד אשר הוא דבוק לשער הוא הנקרא קלף והצד אשר דבוקה לבשר הוי הנקרא דוכסוסטוס או להפך יפרש לנו אדוננו פירוש מרווח כיד ה' הטובה עליו ובאורך נראה אור ואל ישת עלינו חטאת כי ללמוד אנו צריכין ויודיענו איזה צד מהקלף יכתוב בה התפילין ואיזה צד מהדוכסוסטוס יכתוב בה המזוזה לינהר לן עיינין והאל יאיר עיניו בתורתו ותכון מלכותו: תשובה: אם יקח הטור שלם ויעבדנו כנהוג דהיינו שמלחו וסיידו והסיר השער ונתן בו קמח או סובין והוסיף לעבדו וזה נקרא גויל וגויל הוא שם הדבר שלא נתקן ולא נגמר כל צרכו גזית. ואם יקח העור ויחתוך בעביו ויוציא הצד הדק אשר ממקום השער ויעבדהו כמו שאמרנו זה נקרא דוכסוסטוס והחלק השני הוא יותר עב אם עבד אותו כראוי נקרא קלף וזה הקלף לא יכתב בו אלא מצד אשר היה דבוק בבשר. וזה הדוכסוסטוס לא יכול ליכתב בו כי אם המזוזה ומקום הכתיבה במקום שער והוא המקום אשר יגדל ממנו השער ולא המקום אשר היה דבוק בגב הקלף. וכתב משה עכ"ל:
ועתה שא נא עיניך וראה איך שתים הנה למדנו מדבריו חדא דבפירוש שאפילו תינוקות של בית רבן יבינו מפרש שדעתו ז"ל ככל הכתוב בנסחא אחרינא שבידינו ולא הזכיר כלל שום חזרה ממה שכתב בסימן י"ט ועוד שבפירוש קלף לא הזכיר הרא"ק כמו שהזכיר בסימן י"ט דנראה שכיון שכאן פירש דבריו בתכלית הביאור לא הוצרך להאי סימנא כמו בסימן י"ט וגם לא רצה שיטעו כיון ששאלוהו פירוש מרווח. ואדרבא ממה שכתב גבי קלף אם עבד אותו כראוי נקרא קלף נראה דאתא לאפוקי הרא"ק דכיון דאינו נעבד כראוי [וכמו שכתבנו בדברי רב נטרונאי] לאו קלף הוא ופסול:
נמצינו למדין שלדעת רבנו החלק התחתון מן העור הוא הנקרא קלף והחלק העליון הוא הנקרא דוכסוסטוס. ושהרא"ק אף כי הוא החלק התחתון לאו קלף מיקרי כיון שאינו מעובד כראוי ופסול לספר תורה מה שאין כן בקלף גמור דודאי כשר הוא וכמו שכתב בחבורו. ולא קשיא מידי בדברי רבנו ואם היו יהיה שעיניך יראו בתשובות רבנו סימן ט שאלה זאת אומרת יורנו מורנו בספר תורה שאינו עשוי כהלכה או ספרים של קלף שהם ודאי פסולים אם מותר לברך והשיב שאף על פי שהם פסולים מותר לברך. וכמו זר נחשב לך שיפסול הקלף נגד מה שכתב בחבורו. דע כי טעות נפל בספרי הדפוס בשאלה זו וצריך להיות ספרים של קלף מצה דהיינו דלא מליח ולא קמיח ולא עפיץ. וכן בדברי התשובה צריך להיות: ועל זו סמכו כל אנשי המערב והיו קורין בספרי קלף מצה בלא עביד כלל ומברכין לפניה ולאחריה לפני גאוני עולם עיין בכל בו סימן ב' בדיני קריאת התורה ובספר פרח מטה אהרן א"א סימן מ"ג. ובתשובות המיוחסות סימן קפ"ז וקצ"ח, ואם תרצה לעמוד על ענין התשובה דהיינו לברך על ספר תורה פסול. עיין עוד באבודרהם. ובספר חות יאיר סימן רל"ה:
ואם ישאל השואל ואיזה מן הנסחאות הוא היותר מיושבת לדברי הגמרא? אשיב ואומר. שאף על פי שאיני כדאי ולא ראוי ולא הגון להכניס ראשי בין ההרים הגבוהים האלו אשר קטנם עבה ממתני הלא המה הרמב"ם והפוסקים ז"ל החולקין עליו וסבירא להו כנסחא הראשונה מכל מקום אשים דברתי כקש לפני רוח ואדבר כמתהלהלה היורה זיקים שדעתי נוטה לדעת הנסחא אחרינא ושהיא היותר מיושבת לדברי הגמרא שהרי בגמרא (שבת דף ע"ט) סתמו דבריהם ואמרו שבקלף כותבין במקום בשר ובדוכסוסטוס במקום שער ולא פירשו איזהו מקום בשר ואיזהו מקום שער. דנראה דסתמא כפירושם מקום בשר מקום בשר ממש. ומקום שער מקום שער ממש והיינו כפי הנסח' אחרינא.  דאילו לנסחא הראשונה שהיא סברת שאר הפוסקי'  החולקין על רבנו איך לא פירשו לנו איזהו מקום  בשר ואיזהו מקום שער וכבר דייקתי האי דיוקא  עצמה בדברי הרמב"ם ז"ל פרק א' מהלכות תפילין הלכה ט' להוכיח מתוכה שדעת רבנו היא הנסחא  אחרינא:
ואפשר עוד לדייק ולהביא ראיה מההיא  דאמרינן שם בגמרא רבי שמעון  בן אלעזר אומר רבי מאיר היה כותבה [ר"ל  מזוזה] על הקלף מפני שמשתמרת ופירשו  המפרשים מפני שהוא יותר חזק וכולי עלמא  ידעי שהחלק התחתון מן העור הוא יותר עב וחזק  מן העליון. והשתא אי החלק התחתון הוא  דוכסוסטוס. למה שינה רבי מאיר לכתוב על העליון ומטעמא דמשתמרת אדרבא היא  הנותנת לכתוב על החלק התחתון שהוא  דוכסוסטוס דהוי כדיניה ולטיבותא ולא לשנות  לכתוב על הקלף לגריעותא ואין לומר דרבי  מאיר לא היה כותבה על הקלף אלא היכא דלא היה  לו דוכסוסטוס. ומה שאמר מפני שמשתמרת ר"ל  מפני שהקלף נמי משתמרת. ולעולם  שהדוכסוסטוס משתמרת יותר דאם כן טעמא  דמשתמרת למה לי? הא לית ליה דוכסוסטוס  והיינו טעמא רבא לכתוב על הקלף? ועוד  דלשון היה כותבה אפילו לכתחילה משמע.  ועוד דבהקומץ רבה [מנחות דף ל"א ע"ב]  גרסינן אפכא אמר רבי שמעון בן אלעזר רבי  מאיר היה כותבה על דוכסוסטוס כמו דף. והקשו התוספות דהכא קתני דוכסוסטוס ובשבת תני  קלף ותירצו דוכסוסטוס דקתני הכא. אף דוכסוסטוס קאמר וכל שכן נמי הקלף דמשתמרת  נראה דאפילו לפי אותה גירסא הקלף משתמרת יותר מן הדוכסוסטוס ואין לפרש דדוכסוסטוס  דוקא קאמר ומשום דמשתמרת יותר מן הקלף  דאם כן קשו סוגיין אהדדי ועוד רבי שמעון מאי אתא לאשמועינן! דמזוזה נכתבת על דוכסוסטוס פשיטא מצותה על דוכסוסטוס  ואם משום שהיה כותבה כמו דף וכולי?   דוכסוסטוס דנקט למה לי! לימא רבי היה כותבה  באוד דף וכולי. אלא ודאי מסתברא מילתא כתירוץ התוספות דאף דוכסוסטוס קאמר ואתא רבי שמעון לאשמועינן דהא דאמרינן דרבי מאיר היה כותבה על הקלף מפני שמשתמרת לאו למימרא שלא היה כותב כלל על הדוכסוסטוס אלא אף על   הדוכסוסטוס היה כותב וכל שכן על הקלף דמשתמרת יותר. וגם אין לפרש דמשתמרת דקאמר ר"ל שהקלף קולט יותר טוב הדיו והאותיו' מחכימות וגם יעמדו ימים רבים מה שאין כן הדוכסוסטוס ולעולם אימא לך שהחלק התחתון מן העור הוא דוכסוסטוס דאם כן האי משתמרת פועל עומד! משמרת פועל יוצא מיבעי ליה? אלא ודאי דהאי משתמרת קאי העור. ולעולם שהחלק התחתון העב והחזק הוא הקלף ומפני שמשתמרת יותר מן הדוכסוסטוס. היה רבי מאיר כותב עליו המזוזה אפילו לכתחילה אף כי על הדוכסוסטוס מצותו. ומה שלא היה כותב על הגויל דודאי משתמרת יותר מן הקלף ומן הדוכסוסטוס. אפשר דלא סבירא ליה הכשר גויל. אי נמי כך היה מנהגו. ומכל מקום שמעינן שהקלף משתמרת יותר מן הדוכסוסטוס ואם כן מסתברא מילתא שהחלק התחתון הוא הקלף ולא החלק העליון:
ועוד יש לי מקצת ראיה מן הקלפים שלנו שאינם חלוקים לשני חלקים אלא שגרודים משני הצדדים ויותר מן הצד העליון [כמו שהעידו לי שלשה עבדנים] עד שכמעט נוטל כל הקליפה העליונה וכל אפיא שוין שדין קלף להם וכותבים עליהם ספרים תפילין ומזוזות וכולם במקום בשר  וכן אנו נוהגין והשתא אי אמרת בשלמא שהקלף הוא החלק התחתון. ניחא. שכיון שמגרדין  החלק העליון מה שנשאר הוא קלף וכותבין עליו ספר תורה תפילין ומזוזות ובמקום בשר אליבא  דכולי עלמא אלא אי אמרת שאותו החלק העליון הוא הקלף אם כן כל מה שמגרדין ממנו יותר נשאר דוכסוסטוס ואיך כתבינן תפילין עליו כלל. וגם מזוזה כמצותה שהוא על דוכסוסטוס הרגישו הנך רבוותא בזה ובדוחק תירצוהו עיין בספריהם: וכבר כתבתי שאיני כדאי לדבר וכל שכן להכריע בדבריהם ז"ל שכולם מיוסדים על קו היושר והאמת. ומחלוקתם צריכה תלמוד. אך ורק אמרתי זאת אשיב אל לבי כי לא באתי כמורה הוראות לעמוד במקום שרי צבאות. לראות במראות הצובאות כי ידעתי נאמנה כי לכך אין דעתי הגונה. וגם לבי לא לכך פנה. רק דברי כנושא ונותן באמונה. שואל ומשיב בדברי ראשי אמנה. המה רבותי השלמים אנשי אמונה. ואם שגיתי ישאני עושני אכי"ר:
זאת תורת העולה היא העולה מכל התורה אשר צוה לנו משה רבנו הרמב"ם ז"ל בדיני ספר התורה תפילין ומזוזות. שהגויל. הוא העור השלם מליח וקמיח ועפיץ וכותבין עליו ספר תורה ומזוזות ובמקום שער. דוכסוסטוס הוא החלק העליון מן העור כשחולקין אותו לשנים. מעובד כאמור בגויל. ואין כותבין עליו אלא מזוזות ובמקום שער והקלף הוא החלק והתחתון מעובד כדאמרן וכותבין עליו ספר תורה תפילין ומזוזות במקום שער. ואם חסר אחת מכל סמניה. דהיינו מליח קמיח ועפיץ לאו גויל דוכסוסטוס או קלף מקרו אלא או מצה או חיפה או דפתרא. ופסולים לכתוב עליהם ספר תורה תפילין ומזוזות. וגם מהרא"ק שזכר רבנו שם בתשובתו פעמים שלש לאו למימרא שהוא קלף אלא לסימנא בעלמא נקטיה ופסול. ומינה שהנסחא אחרינא שהניח השואל. היא האמיתית ועליה יש לסמוך לכתוב ספרים תפילין ומזוזות כדינם לדעת הרב ז"ל:
הנראה לעניות דעתי בדברי הרמב"ם ז"ל כתבתי להלכה וגם למעשה אם יסכים עמי הרב המורה. ה' יאריך ימיו בטוב ושנותיו בנעימים בחברת נות ביתו ובניו וכל הקרו"ב הקרו"ב קודם אכי"ר:
נכתב ונחתם בסדר ויאמר משה בזאת תדעון
ראש חדש תמוז יום שנכפל בו כי טוב תפוס לשון אחרון לפ"ק
נאם הצעיר שמואל מינדיש די סולה ס"ט
בבית ובדפוס אלמנה ויתמי מהמנוח כהר"ר יוסף פרופס כ"ץ זצ"ל
דירתם ברחוב שטרויא מאריק עז זיבנטי הויז פון דיא נייא גאס
**(הגהא *נ"ל שחסרון יש כאן בדברי רבנו וצריך להוסיף אחר מלת: מטושטשו' דברים אלו: ניחא שאז אנחנו כותבין במקומו היותר נאים כתקנת חז"ל אלא אם תאמרו כמו שעלה על דעתיכם נמצא וכו' והטעםמבואר למבין:)**