שאלה מנהג פשוט וקדוש בכל ישראל להדליק בפמוט מיוחד לכבד באורים בלילי שבתות ושבעה נרותיה עליה והנה זאת אות ליום הקדוש בכל ישראל כמעט עד שכבר כל עמי הארץ מכירים שהיום קדוש לאדונינו בראותם מאירים הפמוטות והנה נסתפקתי במה שכתב מרן בש"ע א"ח סימן דה"ע סעיף ז' שהקור' בבמה מדליקין לא גזרינן דילמא יטה מזה נולד לי ספק אחד והוא אם מותר לקרות לפני אותם הפמוטות או לא מצד אחד נראה שמותר ויהיה דינו שוה לבמה מדליקין שגם ראיית הנרות מעורר שהוא שבת או דילמא כיון שסוף סוף הם נרות והדין אוסר סתם יהיה נכנס תחת סוג האיסור לכן אשאל בקידת אפים להחכם המשיב תשובה נכונה לשואלי ומהתמ"ש:
תשובה גרסינן במסכת שבת פרק קמא דף י"ב ע"ב וז"ל ולא יקרא לאור הנר אמר רבה אפי גבוה שתי קומות ואפי' שתי מרדעות ואפי' עשרה בתים זו על גב זו חד הוא דלא ליקרי הא בתרי שפיר דמי והתניא לא אחד ולא שנים אמר ר אלעזר לא קשיא כאן בענין אחד כאן בשתי עניינים אמר רב הונא ובמדורה אפי עשרה בני אדם אסור אמר רבה אם אדם חשוב הוא מותר מתיבי לא יקרא לאור הנר שמא יטה אמר רבי ישמעאל בן אלישע אני אקרא ולא אטה פעם אחת קרא ובקש להטות אמר כמה גדולים דברי חכמים שהיו אומרים לא יקרא לאור הנר ר' נתן אומר קרא והטה וכתב על פנקסו אנו ישמעאל בן אלישע קריתי והיטיתי נר בשבת לכשיבנה בית המקדש אביא חטאת שמנה עכ"ל הגמרא ופרש"י ז"ל ואפי' גבוה. דליכא למיחש להטייא דכיון דגזור לא פלוג למלתייהו: הא תרי שפיר דמי שאם יבוא להטות יזכירנו חבירו: בשני עניינים. בשתי פרשיות הואיל וכל אחד מעיין לעצמו אין מכיר במעשה חבירו: ובמדורה. מדורת אש גדולה אסור דהואיל שיושבים רחוק זה מזה ועוד שזנבות האודים סמוכים להם אין זה מכיר בבא חבירו להבעיר ולחתות: אם אדם חשוב הוא מותר לקרות לאור הנר מפני שאינו רגיל להטות נר בחול מפני חשיבותו עכ"ל רש"י ז"ל:
הן דינו של רבה הוא מוסכם מכל הפוסקים הרי"ף ז"ל בהלכותיו וז"ל אמר רבה אפי, גבוה שתי קומות אפי' שתי מרדעות ואפי עשרה בתים זו על גב זו חד הוא דלא ליקרי אבל שנים יכולים לקרות והני מילי בענין אחד אבל בשתי עניינים אפילו שנים אסור אמר רב הונא ובמדורה אפי' עשרה בני אדם כאחת אסור אמר רבה ואם אדם חשוב שאין דרכו להטות מותר עכ"ל וכן כתב הרמב"ם בהלכות שבת פרק ה' הלכה י"ד וז"ל אין פולין לאור הנר ולא קורין לאור הנר אפי' גבוה שתי קומות ואפילו עשרה בתים זה על גב זה והנר בעליונה לא יקרא ולא יפלה לאורה בתחתונה שמא ישכח ויטה ואם היו שנים קורין בעניין אחד מותרים לקרות לפני הנר שכל אחד מהם מזכיר חבירו אם שכח אבל לא בשני עניינים שכל אחד מהם טרוד בעניינו עכ"ל וכן הרא"ש בפסקיו ממסכ' שבת וז"ל לא יקרא לאור הנר אפי' גבוה הרבה ודווקא אחד אבל בשנים קורין בענין אחד ולא בשני עניינים ומדורה אפי עשרה בני אדם קורים כאחת אסור ואם הוא אדם חשוב שאין דרכו להטות בחול מותר עכ"ל וכן כתב סמ"ג בהלכות שבת וז"ל מסקינן בפרק קמא בשבת שאסור לקרות לאור הנר בשבת אלא אם ק קורא אחר עמו ובמקום אחד יקראו שניהם אב אסור לקרות בשני מקומות אפי' בספר אחד כל זה שמא יטה הכר ונמצא מבעיר שממשיך השמן לפי הפתילה ואמר רבה ואפי הנר גבוה שתי קומות לא חילקו באיסור עכ"ל והרב ב"י בשלחנו הטהור סימן רה"ע וז"ל אין פולין ואין קורין לאור הנר ואפי' אינו מוציא מפיו שמא יטה ואפי גבוה עשר קומות שאינו יכול ליגע אליו שלא חילקו חכמים בדבר ומטעם זה יש לאסור אפילו הוא בעששית או קבוע בחור שבכותל וכו' ודווקא אחד אבל שנים קורין ביחד שאם בא אחד להטות יזכירנו חבירו והוא שקורין בענין אחת שאז ישגיח האחר במה שיעשה חבירו אבל בשני עניינים לא עכ"ל. ובמה שכתב הרב שלא חילקו חכמים בדבר יש לעיין בדבריו דהנה אח"כ מצינו שחילקו בין אחד לשנים כמו שכתב הוא אח"כ ונ"ל לומר דזה החילוק שעשו חכמים בין אחד לשנים הוא מצד האדם של זה מותר ולזה אסור ולא גזרינן אדם זה בשביל אחר אבל בחילוק שמצד הנר לא חילקו כיון שיש בו איסור כשהוא למטה לא נפקא האיסורא אם מגביהו וכמו שכתב הרב בעל מגן דוד עיין שם:
הא קמן דעת כל הני רברבתא כלם שוים לדינא שכל שלא יש אחר עמו לקרות ובעניין אחד שאם יבא אחד להטות יזכירנו חבירו שהוא אסור לקרות ואפי' שחבירו עומד עמו שם כיון שלא עסוק באותו עניין עצמו לא ישגיח במה שיעשה חבירו ויבא לידי איסור מלאכת הבערה שממשיך השמן לפי הפתילה:
ומעתה נבוא לנדון שאלתנו על המנהג הפשוט בכל ישראל להדליק בפמוט מיוחד בלילי שבתות ושבעה נרותיה עליה והנה זאת אות ליום הקדוש בכל ישראל כמעט עד שכבר כל עמי הארץ מכירים שהיום קדוש לאדונינו בראותם מאירים הפמוטות והנה נסתפק ה"ה במה שכתב מרן בש"ע א"ח סי' רה"ע סעיף ז' שהקורא בבמה מדליקין לא גזרינן דילמא יטה ומזה נולד לו ספק אחד והוא אם מותר לקרות לפני אותם הפמוטות או לא אם יהיה דינו שוה לבמה מדליקין שגם ראיית הנרות מעורר שהוא שבת או דילמא כיון שסוף סוף הם נרות והדין אוסר סתם יהיה נכנס תחת סוג האיסור או לא דנראה לי בלי ספק לפי ע"ד דודאי יכנס תחת סוג האיסור מכמה טעמי חדא מהצד השני עצמו שיסד ה"ה והוא שסוף סוף הם נרות ומה לי נר ומה לי פמוט כיון שהדין אוסר סתם אסור לקרות לאור הנר ולא חילק בין נר אחד לנרות הרבה מי הוא זה אשר ימלאו לבו לחלוק ולעשות חילוק לפי סברתו ועוד שלא מצינו שום צד היתר לקרות לאור הנר אלא דווקא כשיהיו שנים שקורים בעניין אחד שאם יבא אחד להטות יזכירנו חבירו אבל אחד לא יכול לקרות כיון שאין לו מי שיזכירנו ואם איתא שראיית הנרות יעורר שהוא שבח הרי יש לו מי שיזכירנו ויהיה מותר לקרות יחידי אלא ודאי הנר או הפמוט של ז' נרות לא יעוררנו". ולא יזכירנו ואינו שוה לבמה מדליקין דהתם שאני דכיון שהוא קורא בעניין איסור הדלקת נר בשבת הקריאה עצמה ועוררנו ויזכירנו כיון שהוא מזכיר האיסור בפיו לא יבוא לידי הטייה ומפני זה לא אסרו מה שאינו כ בנ"ד דאין לו סבה שיעוררנו ויזכורנו ויוכל לבוא לידי הטייה ועוד שאם היה טעם האיסור מפני שלא יש לו היכר בין שבת לחול דנר אחד מדליק בחול ונר אחד מדליק בשבת ויבוא להטות מחמת שהוא טרוד בלמודו היינו יכולים לומר דבנ"ד דאיכא היכרא שכל ימי החול אין מדליק אלא נר אחד ובשבת פמוט של ז' נרות דהוא מותר כיון שיש לו היכר שהוא שבת ולא יבא לידי הטייה אבל כל הפוסקים כתבו שטע' האיסור הוא מפני שאין עמו אחר שיזכירנו שהוא שבת יבוא להטות וכיון שכן מה לי נר אחד ומה לי פמוט כל שהוא יחידי ואין עמו אחר שיזכירנו אם יבוא להטות ודאי שהוא אסור:
ועוד יש לי ראיה גמורה שחכמים לא עשו חילוק לדבריהם ממה שאמרו בפסחים בפ' כל שעה דף ל"ז ע"ב וז"ל אמר ר' יהודה דבר זה שאל בייתוס בן זונין לחכמים מפני מה אמרו אין עושים סריקים המצויירים בפסח אמרו לו מפני שהאשה שוהה עליה ומחמצתה אמר להם אפשר יעשנה בדפוס ויקבענה כיון אמרו לא יאמרו כל הפריקין אסורין וסריקי בייתוס מותרים אמר ר' אלעזר בר צדוק פעם אחת נכנסתי אחר אבא לבית רבן גמליאל והביאו לפניו סריקין המצויירים בפסח אמרתי אבא לא כך אמרו חכמים אין עושים סריקין המצויירים בפסח אמר לו בני לא של כל אדם אמרו אלא של נחתומין אמרו איכא דאמרי הכי קאמר ליה לא של נחתומין אמרו לא של כל אדם עכ"ל הגמרא ופסקו כל הפסקים כלישנא בתרא דשל בעלי בתים אסורים ואפי' בכו אותן בדפוס גזירה שמא יבואו אחרים לעשות שלא בדפוס וישהו בעשייתן ויחמיצו. הא קמן שאפילו בענין שיוכל לעשותו בהיתר ע"י דפוס במהרה שלא יבוא לידי חימוץ אסרו לבעלי בתים משום שלא חילקו באיסור בין ע"י דפוס או לא אלא אמרו לא של נחתומין אמרו אלא של כל אדם סתם בלי שום חילוק:
העולה מכל המקובץ מדברי הפוסקים דבנ"ד לא יכול לקרות לאור הנר הפמוט כמו שאינו יכול לקרות לאור הנר שהחכמים לא חילקו בדבריהם בין נר אחד לכמה נרות אלא אמרו לא יקרא לאור הנר גזיר' שמא יטה הנלע"ד כתבתי להלכה ולא למעשה עד שיסכים עמי הרב היושב על כסא ההוראה שמלכותו יכון עד שיבוא יכון אכי"ר בסדר ובשנת וימצאו שם באר מים חיים לפ"ק
נאם הצעיר אברהם פירננדיס יצ"ו