שאלה משומד ומשומדת שנשאו בע"שג ובאים עתה לשוב בתשובה שלמה ורוצים לנשא כדת משה וישראל על ידי חופה וקדושין ומבעיא לן השתא אם צריכין להמתין ג' חדשים להבחין בין זרע שנזרע בקדושה לזרע שנזרע שלא בקדושה דומיא דגר וגיורת דקיימא לן דצריכין להמתין או דלמא שאני המשומדים דאע"פ שחטאו ישראלים נינהו ואינם צריכים להמתין ולכן המורה יורה לצדקה ומה"תמש:
תשובה תנן בפרק החולץ (יבמות דף מ"א ע"א) היבמה לא תחלוץ ולא תתיבם עד שיש לה שלשה חדשים וכן כל שאר הנשים לא יתארסו ולא ינשאו עד שיהו להן שלשה חדשים אחד בתולות ואחד בעולות ואחד גרושות אחד אלמנות ואחד נשואות ואחד ארוסות וכו' ובגמרא (דף מ"ב ע"א) וכן שאר כל הנשים: בשלמא יבמה כדאמרן אלא שאר כל הנשים אמאי אמר רב נחמן אמר שמואל משום דאמר קרא להיות לך לאלקים ולזרעך אחריך להבחין בין זרעו של ראשון לזרעו של שני מתיב רבא לפיכך גר וגיורת צריכין להמתין שלשה חדשים הכא מאי להבחין איכא הכא נמי איכא להבחין בין זרע שנזרע בקדושה לזרע שלא נזרע בקדושה רבא אחר גזירה שמא ישא את אחותו מאביו וייבם אשת אחיו מאמו ויוציא את אמו לשוק ויפטור את יבמתו לשוק עכ"ל:
ופירש רש"י ולזרעך אחריך. שאין השכינה שורה אלא על הוודאים שזרעו מיוחס אחריו והכי נמי קיימא לן בנדרים וברותי מכם המורדים והפושעים בי אלו בני ערבוביא: גר וגיורת. גר שנתגייר ואשתו עמו צריכה להמתין שלשה חדשים לפרוש זה מזה והכא מאי להבחין איכא הרי אין כאן ראשון ושני: רבא אמר שמא ישא אחותו מאביו. אם נשאת תוך שלשה וילדה והוא בן ט' לראשון ונולד בביתו של שני וסבור שהוא בנו וישא את בת בעלה הראשון שיש לו מאשה אחרת והיא אחותו מן האב: ומייבם אשת אחיו מאמו. שאם תלד לאחרון בן אחר וישא אשה וימות בלא בנים ויבמנה זה כסבור שהוא אחיו מאביו ונמצא מייבם אשת אחיו מאמו שלא מאביו וחייב כרת: ויוציא את אמו לשוק. אם לא תלד אמו לשני וימות וכסבורים שזה בנו ותנשא אמו לשוק בלא חליצה: ויפטור את יבמתו לשוק. אם יש לו אח מאביו הראשון ולא היו לו בנים ומת ואין שם אח אלא הוא והוא סבור שהוא בן האחרון ונמצאת אשת בנו של ראשון הזקוקה לו נישאת לשוק בלא חליצה וגבי גר וגיורת לחדא מהני הוא דאיכא למיחש כגון לשמא ייבם אשת אחיו מאמו שמא מעוברת היתה וכשתלד סבורה היא שבן ז' הוא ובקדושה נזרע ותחזו' ותלד בן אחריו וישא אשה וימות בלא בנים וייבם זה את אשתו דסבור שגם הוא נזרע בקדושה וכיון שזה נזרע שלא בקדושה וסתם כותית זונה היא איכא למימר שמא אינו בנו של זה ונמצא נושא אשת אחיו מאמו עכ"ל:
למדנו מכאן שגר שנתגייר הוא ואשתו צריכין להמתין ג' חדשים להיותם נפרשים זה מזה לשמואל כדי להבחין בין זרע שנזרע בקדושה לזרע שלא נזרע בקדושה ולרבא שמא ייבם אשת אחיו מאמו דאפשר שהורתו של ראשון היתה שלא בקדושה והוא אינו יודע בדבר ואח"כ יבוא ליבם אשת אחיו שהורתו היתה בקדושה ונמצא שמיבם אשת אחיו מאמו דכיון שהורתו היתה שלא בקדושה וקי"ל סתם גויה זונה אפשר שאינו בנו של זה שהוא בחזקת אביו ונמצא שהם אחים מן האם ולא מן האב וכן פסקו כל הפוסקים וז"ל הרמ"בם ז"ל בפרק אחד עשר מהלכות גירושין שפחה שנשתחררה וגיורת שנתגיירה ממתינין תשעים יום ואפילו גר ואשתו שנתגיירו מפרישין אותן תשעים יום כדי להבחין בין זרע שנזרע בקדושה לזרע שלא נזרע בקדושה עכ"ל: וכן העתיק הרב ז"ל בטור י"ד סמן רס"ט ובטור אבן העזר סימן י"ג וקשיא לי בדבריהם ז"ל למה כתבו טעמא דשמואל להבחין בין זרע שנזרע בקדושה ולא כתבו טעמא דרבא דהוא בתרא ואפשר לומר שהם סוברים כפירוש הרי"ף ז"ל שנראה מדבריו דלא קאי רבא אלא אטעמא דמתניתין דשאר כל הנשים לא ינשאו ולא יתארסו עד שיהו להן שלשה חדשים ולא כפירוש רש"י ז"ל ז"ל דקאי נמי אגר וגיורת ונראה גם כן שגרסתו משונה מגרסתנו שכן כתב בפרק החולץ וכן שאר כל הנשים לא ינשאו ולא יתארסו עד שיה' להן ג' חדשים בשלמא יבמה כדאמרן אלא שאר כל הנשים מ"ט לא אמר רב יהודה אמר שמואל אמר קרא להיות לך לאלקים ולזרעך אחריך להבחין בין זרעו של ראשון לזרעו של שני וגר וגיורת צריכות להמתין שלשה חדשים להבחין בין זרע שנזרע בקדוש לזרע שנזרע שלא בקדושה רבא אמר היינו טעמא דכל הנשים לא ינשאו ולא יתארסו עד שיהא להן ג' חדשי' גזרה שמא ישא אחותו מאביו וייבם אשת אחיו מאמו ויוציא את אמו לשוק ויפטור את יבמתו לשוק פירוש אם לא תמתין האשה אחר בעלה ג' חדשים אפשר שתהא מעוברת מבעלה הראשון ואומרים בנו של אחרון הוא ופעמים שישא בתו של ראשון שלא מאמו ונמצא שנשא אחותו מאביו ואפשר שימות בנו של אחרון בלא זרע ומיבם זה אשתו בחזקת שהוא אחיו מאביו והוא אינו אלא אחיו מאמו ואפשר שימות זה האחרון בלא בנים ואשתו זקוקה ליבום ומדמין שזה בנו הוא ומוציא את אמו לשוק בלא חליצה וגם אפשר שימות בנו של ראשון בלא זרע ואין לו אח אחר מן האב אלא זה והן מדמין שזה בנו של אחרון הוא ואין לאותו המת אח ליבם את אשתו ונמצאת יבמתו נפטרת לשוק בלא חליצה ע"כ: אי נמי יש לומר דכיון דלא נפקא לן מידי לענין דינא בין טעמא דשמואל לטעמא דרבא כתבו טעמא דשמואל שהוא הראשון:
אמנם קשה לי על פירוש רש"י ז"ל ממה שאמרו בפרק האשה נקנית (קידושין דף י"ח ע"א) אמר רבי יוחנן גוי יורש את אביו דבר תורה דכתיב כי ירושה לעשו נתתי את הר שעיר ודילמא ישראל מומר שאני אלא מהכא כי לבני לוט נתתי את ער ירושה ע"כ: ופסק כן הרמ"בם ז"ל וז"ל בפרק ששי מהלכות נחלות הגוי יורש את אביו דבר תורה אבל שאר ירושותיהן מניחין אותו לפי מנהגם עכ"ל: וכן העתיק הרב בשולחנו בטור ח"ה סימן רפ"ג והנה לפירוש הרי"ף ז"ל שפירש דרבא קאי אמתניתין משכחת לה שפיר דגוי יורש את אביו דבר תורה אלא לרש"י ז"ל שפירש דקאי נמי אגר וגיורת שנתגיירו והפרשת שלשה חדשים הוא מטעם דסתם גויה זונה היכי משכחת לה דגוי יורש את אביו הא כיון דסתם גויה זונה איכא למיחש שמא אינו בנו ולמה יירשנו ויש לומר דמן התורה אזלינן בתר חזקה בירושה וחזקה היא שזה בנו של זה ואע"גב דסתם גויה זונה ואיכא למיחש שזנתה מכל מקום רוב בעילות אחר הבעל תדע שכן הוא דהא אשת איש שמרננין אחריה שזנתה תחת בעלה בתה מותרת לכתחלה שרוב בעילות אחר הבעל וכמו שאמרו בפרק ארוסה (סוטה דף כ"ז ע"א) והלכתא ישא אדם בת דומה ואל ישא דומה דתני רב תחליפא בר מערבא קמיה דרבי אבהו אשה מזנה בניה כשרין רוב בעילות אחר הבעל ע"כ ופירש רש"י ז"ל דומה נטענת נדברת בפי כל על ניאופיה דומה לשון קלסה ודיבור וכו' עכ"ל וכן פסק הרמ"בם ז"ל בפרק חמשה עשר מהלכות איסורי ביאה וז"ל אשת איש שיצא עליה קול שהיתה זונה תחת בעלה והכל מרננין אחריה אין חוששין לבניה שמא ממזרים הם שרוב בעילות אצל הבעל ומותר לישא בתה לכתחלה אבל היא עצמה חוששין לה משום זונה ואם היתה פרוצה יחר מדאי אף לבניה חוששין עכ"ל: וכן פסק הרב בשולחנו בטור אבן העזר סימן ד' ע"ש אבל בגר וגיורת שבאו להתגייר חששו חכמים למיעוט והצריכום הפרשת שלשה חדשים שמא יצא מן הדבר תקלה ויבוא ליבם אשת אחיו מאמו כאשר כבר נתבאר לעיל:
אמנם לא נחה ולא שקטה דעתי במה שכתב הרמ"בם ז"ל בדין שכתבתי בסמוך אשת איש שיצא עליה קול וכו' שנראה מדבריו דכיון שאין שם אלא קול ורינון אין חוששין לבניה שמא ממזרים הם אבל אם באו עדים שזנתה ודאי חוששין לבניה ובגמרא נראה הפך זה דאפילו אם זנתה ודאי אין חוששין לבניה מטעם דרוב בעילות אחר הבעל וכמו שאמר רב תחליפא אשה מזנה בניה כשרין רוב בעילות אחר הבעל ונראה לתרץ בזה שהרמ"בם ז"ל יודה שאפילו זנתה שאין חוששין לבניה שמא הם ממזרים וכמו שנראה מדבריו במה שאמר שרוב בעילות אצל הבעל וכאלו רצה בזה אע"פי שזנתה מ"מ רוב בעילות אחר הבעל דאזלינן בתר רובה מן התורה והטעם שכתב אשת איש שיצא עליה קול שהיתה זונה וכו' הוא ללמדנו אחד משני דברים או שניהן ביחד הראשון שמי שיבא עליה קול שזנתה והכל מרננין אחריה בתה מותרת לכתחלה ואין בזה התרחק מן הכיעור מה שאין כן אם זנתה ודאי שאף על פי שבניה כשרין מטעם רוב בעילות אחר הבעל מכל מקום קרינן בה התרחק מן הכיעור והשני שאשה שיבא עליה קול שהיא זונה תחת בעלה והכל מרננין אחריה אף על פי שלא ידענו בברור שזנתה חוששין לה משום זונה ואסורה לינשא לכהן כדין כל ספק תורה וישראל אם רוצה להתרחק מן הכיעור לא ישאנה כנ"ל:
ואחרי אשר בארנו כל וה נבוא להשיב על השאלה אשר נשאלנו עליה על משומד ומשומדת שנשאו בערכאות של גוים ועתה באו לחזור בתשובה ורוצים להנשא כדת משה וישראל אם צריכין להמתין שלשה חדשים וכו' לזה נשיב ונאמר שדבר ברור הוא שצריכין להפרישם שלשה חדשים למר כדאית ליה ולמר כדאית ליה אם לשמואל שטעם ההפרשה בגר וגיורת הוא לדעתו כדי להבחין בין זרע שנזרע בקדושה לזרע שנזרע שלא בקדושה הוא הדין והוא הטעם בענין שאנו בו שכיון שיצאו מכלל הדת ופירשו מכל דרכי יהדות והיו בועלים והיא בטומאתה ודאי שצריכין הפרשה שלשה חדשים להבחין בין זרע שנזרע בקדושה לזרע שנזרע שלא בקדושה אם לרבא שטעם ההפרשה הוא לדעתו שמא ייבם אשת אחיו בן אמו הוא הדין בנדון שאנו בו שאם כפרו בעיקר והלכו בשרירות לבם הרע לאכול מאכלות אסורות ולחלל שבתות ה' ולעבוד ע"ז כל שכן שאשה כזאת נחשדת ונחשבת כזונה ואינה נזהרת מזנות כי אין אפוטרופוס לעריות וכיון שכן אפשר שנבעלה לאחר ונעברה ממנו והיא אינה יודעת ותבין שהיא מעוברת מבעלה ואפשר שאחר זמן יבוא הבן הזה ליבם אשת אחיו מאמו ומה שאמרו חכמים ז"ל אף על פי שחטא ישראל הוא זה לא אמרו אלא שחוששין לקידושיו וכיוצא וזה ברור:
הכלל העולה מדברינו הוא שהמשומדים אשר נשאלנו עליהם צריכין הפרשה שלשה חדשים כדין גר וגיורת שבאו להתגייר שצריכין הפרשה כי הטעם שוה בהם בין למר ובין למר כאשר כבר בארנו זהו הנראה לעניות דעתי והעוזר האמיתי יאיר עינינו בתורתו וידריכנו לעבודתו וליראתו אכי"ר:
תם ונשלם היום עש"ק שלשה עשר למספר בני ישראל:
בשנת ובסדר אל תטמאו בכל אלה לפ"ק:
כ"ד הצעיר משה אלואריש יצ"ו אכי"ר: