שאלה ו מעשה שהיה כך היה שני שותפים קנו חורבה בשותפות אצל איש אחד ואחד מהשותפים הוציא כמה הוצאות מכיסו בתיקון החורבה ובנה בה בניינים שהיו ראוים לדירה ובתחילת השותפות עשו תנאי ביניהם שידורו כל אחד מהם ב' שנים והקדימה יהיה לזה שיתעסק בבניין לדור ג' שנים ראשונים וכהיום הזה נמשך הדבר שדר בו השותף שהתעסק בבניין חמשה שנים רצופים והנה השותף השני תובע אותו שכר דירה בעד שני השנים שעברו שדר במשך שלו והלה אינו רוצה ליתן לו שכירות באמרו באשר שאני הוצאתי לתיקון הבית כמה מאות מכיסי ודרתי בהבית כל זמן שאין אתה נותן לי חלקך מה שהוצאתי על תיקון הבית אני אדור בו באשר שהחורבה הנ"ל לא היתה ראויה לדירה קודם התיקון וכדי להשקיט ריב ומדון מביניהם באו לבית מדרשו של שם לשאול הדין עם מי ושכמ"ה:
תשובה עיקרא דהאי מילתא איתא בבבא מציעא פרק הבית והעלייה דף קי"ז) משנה. הבית והעלייה של שנים שנפלו אמר בעל העלייה לבטל הבית לבנות והוא אינו רוצה לבנות הרי בעל העלייה בונה את הבית ודר בתוכה עד שיתן לו את יציאותיו רבי יהודה אומר אף זה דר בתוך של חבירו צריך להעלות לו שכר אלא בעל העלייה בונה את הבית ואת העלייה ומקרה את העליונה ויושב בבית עד שיתן לו את יציאותיו:
ופירש רש"י ז"ל של שנים בית של זה והעלייה של זה שחלקו כך בנחלת אביהן: אמר בטל העלייה לבעל הבית לבנות: החומה והתקרה התחתונה המוטלין עליו לבנות והוא יבנה החומה מן התקרה ולמעלה ותקרה העליונה של גג: בונה את הבית לבדו עד תקרה התחתונה: עד שיתן לו את יציאותיו: ואחר כך יצא ממנו ויבנה עלייתו: אמר רבי יהודה אף זה דר בתוך של חבירו אם כן הוא אף בעל העלייה זו כשהוא חוזר מעותיו לזה שהוא דר בתוך שלו ואי נמי זה לא חסר דהא בלאו הכי לא הוי בני לה איהו צריך להעלות לו שכר דזה מיהא נהנה שאילולי בית זה אין לו מקום לדור שם וקסבר זה נהנה וזה לא חסר חייב וצריך להעלות נו שכר ואי לא מיחזי כריבית: אלא בונה וגומר את הכל. ומקרה את העלייה למעלה וכל הצריך לה ויושב בבית התחתון דהוה ליה זה לא נהנה וזה לא חסר הוא לא נהנה שהרי עלייתו מוכנת לו לדור בה וזה לא חסר דבלאו הכי לא חזיא ליה דהא לא הוה בני לה:
על מה שפירש רש"י ז"ל דאם אין נותן לו שכר מיחזי כרבית כתבו התוספות ז"ל דאין נראה לר"י פירוש זה דמה רבית שייך הכא דלא הלווהו כלום שהרי אם נשרף הבית לא היה נותן לו יציאותיו וגם אין אנו צריכין לטעם דרבית שהרי טעמו הוא משום דזה נהנה וזה חסר כדמפרש בגמרא יעו"ש בד"ה רבי יהודה אומר: עוד הקשו התוספות ז"ל בד"ה ויושב בבית. על מה שכתב רש"י ז"ל דטעמא משום דהשתא לא נהנה דהרי עלייתו מוכנת לו וקשה דהא נהנה הוא שאין צריך לעלות. ומכח קושיא זו כתבו דגרסינן במתני' ומקרה את העלייה ויושב בתוכה פירוש בעלייה ולא יניח לבעל הבית ליכנס בתוכו עד שיתן לו יציאותיו: פירוש לפירושם דהשתא אינו נהנה כלום שהרי הוא דר בעלייתו וצריך לעלות:
והרמב"ם ז"ל פירש המשנה הנזכרת בשוכר ומשכיר ז"ל מה שאחר בכאן של שנים רצונו לומר שהיה עיקר הבית של אחד והעלייה של שני אלא ששכר האחד מן השני ואין הלכה כרבי יהודה ע"כ ויש לשאול למה פירש רבינו כן ומן הנראה משנתנו לא איירי בשוכר ומשכיר אבל המשנה הקודמת והיא הבית והעלייה נפחתה וכו' מיירי בשוכר ומשכיר כדמוקי לה בגמרא וכן כתב רש"י ז"ל הבית והעלייה ונפחתה העלייה גרסינן ולא גרסינן של שנים דהא בשוכר קאי כדאמר בגמרא ע"כ וגם הרי"ף ז"ל כתב ז"ל אשמעינן בקמייתא שכירות וקא משמע לן בהא קניין ע"כ. ואף לר"ת ז"ל דגריס בקמייתא של שנים מכל מקום איירי בשוכר ומשכיר כדכתבו התוספות ז"ל בד"ה הבית והעלייה של שנים ז"ל ולר"ת נראה דאף על גב דמוקי לה בגמרא בשוכר ומשכיר מכל מקים שייך למיתני של שנים כיון דקאתני בה בעל הבית ובעל העלייה ובגמרא דמוקי לה בשוכר ומשכיר משום דבאחין שחלקו אין על התחתון לבנות תקרה וכו' ע"כ. גם בעל קול הרמז ז"ל כתב טל משנה זו ז"ל הבית והעלייה ראוי לתת טעם למה הפסיק התנא בזו המשנה בין משנה א' וג' וד' דמיירי בבעלים גמורים של הבית והעלייה ומשנה זו איירי בשכירות וכל שכן למאן דלא גריס הכא של שנים ע"כ. וגם הרמב"ם ז"ל עצמו לא גריס במשנה זו של שנים ופירש משנה זו מדברת במי שהשכיר עלייה וכו' ובחיבורו הגדול כשכתב דין משנתנו שכתבנו בתחילת דיבורינו לא הזכיר שוכר ומשכיר. שא נא עיניך וראה מה שכתב הרב בטל פני משה ז"ל סימן ז' בתשובה שהשיב לרב חיים אלגזי ז"ל על המשנה הנזכרת שכתבנו למעלה. והאריך מאוד בפילפול טל הנושא שהיה עסוק בו. וסתר ובנה מה שכתב הרב אלגזי ז"ל אבל אינו עניין לנ"ד אלא שבתוך דברי תשובתו הוקשה לו מה שפירש הרמב"ם על זאת המשנה שהוא בשוכר ומשכיר וזה סותר למה שכתב בחיבורו פרק ד' מהלכות שכנים. ובסוף דבריו כתב ז"ל אבל כפי פירושי דמאי דקאמר שכר האחד הוי ששכר בעל העלייה חלקו מבעל הבית ומיירי בדאמר ליה בית סתם א"ש פירוש המשנה מיניה וביה לא נשאר כי אם הקושי שמכאן לה' שכנים ומצינן למימר בדרך דוחק דבשני שותפים הדין הוא כן וכמו שכתב בספר היד אלא שרצה לפרש האי מתני' דמיירי בשכירות דומיא דההיא דלעיל אך הוא דוחק ובט"ש הנה ימים באים אשיבה ידי על פירוש המשנה פעם אחרת ע"כ. ולא זכינו לראות מה שכתב עוד על זה. הרי שהרב הנ"ל ז"ל חתר וחקר להליץ בעד הרמב"ם ז"ל ולא טלה בידו: עוד שוב נא וראה מה שכתב מהר"א ששון ז"ל בספר תורת אמת סי' צ"א גם כן על עניין המשנה הנזכרת אבל לא מעניין נדון שלנו. אלא שבתוך דברי תשובתו כתב ז"ל הן אמת שראיתי להרמב"ם ז"ל דמפרש להך מתני' נמי בשוכר ומשכיר בפירוש למשניות והוא דבר קשה שהרי בספר היד פרק ד' מה' שכנים משמע דמיירי בשותפין וכו' ומכל מקום לא אטפל עצמי בזה וכו' ע"כ הרי שגם הרב הנ"ל ז"ל. פיקפק על זה ולא תירץ עליו כלום: גם הרב בעל שושנים לדוד ז"ל כתב ז"ל והרמב"ם בפירושו כתב וז"ל מה שאמרו בכאן של שנים ר"ל שהיה עיקר הבית של אחד ועלייה של שני אלא ששכר אחד מן השני ט"כ ודבריו צ"ע טובא מנה ליה הא וגם בחיבו' פרק הנזכר לא כתב כן ע"כ. הרי לנו דכל הני אשלי רברבי כתבו בסיגנון אחד מה שיש מן הקושי בדברי הרמב"ם ז בפירוש המשנה:
ועוד קשה שנראה שדבריו סותרים זה את זה (והוא רמוז בדברי בטל פני משה הנ"ל ז"ל) שבתחילה כתב שהיה עיקר הבית של אחד והעלייה של שני דמשמע דמיירו בבעלים גמורים של הבית והעלייה ובסוף כתב אלא ששכר האחד מן השני שנראה דאיירי בשוכר ומשכיר ועוד אם דעתו ז"ל לפרש המשנה בשוכר ומשכיר היה לו לכתוב בהדיא שהבית והעלייה של אחד והשכיר העלייה לאחד כמו שכתב במשנה הקודמת ז"ל משנה זו מדברת במי שהשכיר עלייה וכו' ע"כ דמיירי דהבית והעלייה היה של אחד ושכר אחד ממנו העלייה ובאמת שהתרת קושיא זו מן הקושי ולא מצאנו דרך נאות להתירה. והנראה לנע"ד דאי לא מסתפינא אמינא דטעות סופר נפל בפירוש המשנה ובמקום אלא צ"ל לא ובתיקון זה על מקומו יבוא בשלום עם מה שכתב בחיבורו. ויהיה דעתו שוה עם דעת כל החכמים השלימים ז"ל שקדמנו זכרם:
ואחר שכתבנו כל זה מצאנו הון לנו לרב בעל עין יהוסף ז"ל על משנה זו ז"ל משנה הבית והעלייה של שנים כתב הרמב"ם ז"ל בפירוש המשנה ר"ל שהיה עיקר הבית של אחד והעלייה של שני אלא ששכר האחד מן השני ע"כ בכל הגרסאות ונראה דטעות סיפר יש כאן וצ"ל במקום אלא צ"ל ולא ששכר פירוש לא כמתניתין דלעיל דמיירי ששכר אחד מן שני ולא מצאתי מקום ליישב דבריו בלתי הגה זו שהגהתי ע"כ. הבט נא וראה איך החליט הרב הנ"ל ז"ל הדבר שמוכרח לתקן לשון הרמב"ם ז"ל ובודאי נראה לנע"ד שהוא דבר אמת ויציב. וברוך השם שהנחנו בדרך אמת וכווננו לדעת הרב הנ"ל ז"ל:
העולה לנו. מהמשנה הנזכרת שהבית והעלייה של שנים שנפלו ואמר בעל העלייה לבעל הבית לבנות ואינו רוצה לבנות שבעל העלייה בונה את הבית ודר בתוכה עד שיתן לו את יציאותיו ואין צריך להעלות לו שכר כפי דעת חכמים וידוע דהלכה כחכמים וכן פסקו כל עמודי ההוראה הראשון שבקדושה הנשר הגדול הרי"ף ז"ל שכתב המשנה כצורתה:
ואחריו החזיק תלמיד תלמידו הרמב"ם ז"ל בפרק רביעי מהלכות שכנים הלכה ג' ז"ל אמר בעל העלייה לבעל הבית לבנות כדי שיבנה עלייתו על גביו והוא אינו רוצה הרי בעל העלייה בונה את הבית כשהיה ויושב בתוכו עד אשר יתן כל יציאותיו ואחר כך יצא ויבנה עלייתו אם רצה ע"כ:
והרב המגיד ז"ל כתב ז"ל אמר בעל העלייה וכו' משנה שם פסק כתנא קמא והקשה הרשב"א ז"ל למה לא יכוף בעל העלייה את בעל הבית לבנותו וכתב שבירושלמי העמידוה בשהלך בעל הבית למדינת הים ואין בית דין יורדין לנכסיו וכתב הרמב"ן ז"ל כן וזה נראה שהוא דעת המחבר שאם איפשר לכפותו כופין אותו כמו שכתב בתחילת הפרק ומשנתנו היא  או בשאי איפשר לכפותו או כשאין בעל העלייה רוצה לכפותו והרשב"א ז"ל כתב שלא נשתעבדו לבעל העלייה נכסי בעל הבית אלא גוף הבית נשתעבד לו ולעולם אין כופה אותו אלא שבונה הבית ודר בתוכו:
מה שכתב הרב המגיד ז"ל וזה נראה שהוא דעת המחבר שאם איפשר שר לכפותו כופין אותו כמו שכתב בתחילת הפרק וכו' יש לתמוה עליו מאין לו זה שהרי בדין זה לא הזכיר הרמב"ם ז"ל כפייה ומה שכתב בתחילת הפרק וכופה את בעל הבית לבנותו כשהיה אינו ראייה לדין זה. דהתם מיירי שנפל כותל מכותלי הבית שאם לא יתקן בעל הבית את הכותל דין הוא שיכול לכפותו כדי שלא יפול כל הבית וגם עלייתו אבל הכא שנפל כל הבית וגם העלייה אם אין ירצה בטל הבית לבנות אינו יבול לכפותו. אלא יבנה הוא הבית אם ירצה וידור בתוכו עד שיתן לו כל יציאותיו. ומה גם יש לתמוה על הרב בית יוסף ז"ל שכתב בהחלט בסימן קס"ד ז"ל והרמב"ם פרק ד' מה' שכנים כתב כדעת הרמב"ן וכו' ע"כ אבל נראה שחזר בו בספר כ"מ בפרק הנזכר ד"ה מי שהיה לו עלייה ז"ל וכתב הרב המגיד לקמן גבי אמר בעל העלייה לבנות הקשה הרשב"א למה לא יכוף בעל העלייה לבעל הבית לבנותו וכתב שבירושלמי העמידה כשהלך לו בעל הבית למדינת הים ואין ב"ד יורדין לנכסיו וכן כתב הרמב"ן וזה נראת דעת המחבר עכ"ל ולי נראה שאין דעת רבינו כן ומה שכתב בראש הפרק כופה את בעל הבית לבנותו כשהיה היינו דוקא כשנפל כותל מכותלי הבית שע"כ צריך לבנותו כדי שלא יפול כל הבית הילכך בעל העלייה יכול לכפותו אבל הכא שנפל כל הבית אם אין בעל הבית ירצה לבנותו אין בעל העלייה יכול לכופו ע"כ. הרי בהדיא שחזר בו הרב בית יוסף ז"ל וזה נ"ל עיקר:
עוד נעשה לנו סמוכות על פירוש זה משני עדים נאמנים. הראשון הרב בעל הדרישה ז"ל בסי' קס"ד אחר שהעתיק לשון הכסף משנה ז"ל כתב ז"ל והנה כלשון הרמב"ם כתב גם כן רבינו שבנתקלקלו הכותלים כתב כאן כופיהו בעל העלייה ובנפל הבית והעלייה כולו כתב רבינו בס' ו' אמר לו בעל העלייה לבעל הבית לבנות הבית ולא רצה וכו' כלשון המשנה ולא הזכיר כופיהו. ואי איירי בסמוך דוקא כשאינו לא היה לו לרבינו לסתום אלא לפרש וגם כן קשה למה כתב ברישא כופיהו ומדבר כשישנו ובסיפא כשאינו. אבל לפי הכ"מ ניחא ונראה דבקלקל הבית כופה אפילו שלא בפניו דהיינו שיורדין לנכסיו והא דכתבו רבינו והרמב"ם כופיהו סתם דמשמע דכופה אותו כשישנו ולא כתבו רבות'. נראה דה"ט משום דאין סברא לירד לנכסיו שלא בפניו בבניין זה אלא דוקא כשהיה בפנינו ואמר לו לבנות ורצו ב"ד לכפות אותו והוא ברח דאז דוקא שייך לירד נכסיו כמו שלוה מחבירו וכ"ש בסמוך ודו"ק ע"כ: והשני הרב בעל כנסת הגדולה ז"ל סי' קס"ד בהגהת ב"י אות ג' כתב ז"ל ע"ג שיטה נ"ז והרמב"ם ז"ל בפ"ד מה' שכנים כדעת הרמב"ן ז"ל נ"ב אמר המאסף (הרי ז"ל) (נ"ל שצ"ל הרב המגיד ז"ל דוק ותשכח) כתב כן אבל לא כתבו בפשוט אלא כתב וזה נראה דעת המחבר ז"ל אבל רבינו המחבר ז"ל כתב בפשוט שזה דעת הרמב"ם ז"ל ואני איני רואה מקום יכריח כן בדברי הרמב"ם ז"ל (דאי מפני שכתב כאן דאינו כופיהו ובראש הפרק כתב דכופיהו) זה הלשון מגומגם ונלע"ד שצ"ל דאי מפני שכתב בראש הפרק דכופיהו וק"ל) כמו שכתב ה"ה ז"ל אין זה כדאי דבתחילת הפרק מיירי בנפל כותל מכותלי הבית שע"כ צריך לבנותו כדי שלא יפול כל הבית אבל הכא שנפל כל הבית אם אין בעל הבית רוצה לבנותו אין בעל העלייה יכול לכופו וכמו שכתב רבינו המחבר עצמו בספר כ"מ ועיין בסמ"ע שחילק קרוב לזה ע"כ. סרי הדבר ברור בהני אשלי רברבי דלהרמב"ם ז"ל דכשנפל כל הבית אין בעל העלייה יכול לכופו לבנות אלא יבנה הוא הבית וידור בתוכו עד שיתן לו כל יציאותיו כמו שכתבנו:
ואם יאמר אומר איך פסקו אלו הפוסקים ז"ל שאין בטל העלייה יכול לכפות לבטל הבית לבנות אפילו כשישנו דהא בירושלמי מפורש בהדיא דהיינו דוקא כשאינו כמו שכתב הר' המ' ז"ל בשם הרשב"א ז"ל כבר כתבנו לשונו לעיל והתירוץ לזה תמצא בדברי הנמוקי יוסף ז"ל בשם הרשב"א ז"ל הרוצה לעמוד עליו יע"ש וימצא מרגוע לנפשו ומיראת האריכות לא העתקנו לשונו:
נחזור לענייננו רבינו יעקב בטל הטורים ז"ל גם כן פסק כתנא קמא בטור ח"מ סי' קס"ד ס' ו' ז"ל ואם אמר בעל העלייה לבטל הבית שיבנה הוא התחתון עד התקרה כדי שיבנה הוא עליו עלייתו ואינו רוצה הוא יבנה לו הבית וידור בו עד שיתן לו כל יציאותיו ע"כ. וכן פסק הרב ב"י ז"ל בביתו ביתה יוסף ובשולחנו הטהור בסימן הנזכר ס' ה':
ובזה נבוא לחוות דעתינו על העניין שנשאלנו עליו והוא ששני שותפים קנו חורבה בשותפות ואחד מהם הוציא הרבה הוצאות מכיסו בתיקון החורבה ובנה בניינים שהיו ראוים לדירה ובתחילת השותפות התנו ביניהם שידורו כל אחד מהם שלש שנים והקדימ' יהיה למי שיתעסק בבניין לדור שלש שנים הראשונות. ונמשך הדבר שדר בו השותף שהתעסק בבניין חמש שנים רצופות ועתה בא השותף השני לתבוע ממנו שכר דירה בעד שתי השנים שדר בו יותר מהראוי לו והוא אינו רוצה ליתן לו שכירות באמרו בהיות שהוצאתי כמה מאות מכיסו לתיקון הבית כל זמן שאין אתה תשלם חלקך ממה שהוצאתי אני אדור בו. מאחר שהחורבה הנ"ל לא היתה ראויה לדירה קודם התיקון:
והנה דברי השאלה סתומים ולא פורש אם בתחילת השותפות התנו ביניהם שאחד מהם יוציא כל הוצאות הבניין מכיסו ולכן יהיה לו הקדימה לדור שלש שנים הראשונות. או אם יבנו שניהם בשותפות וטעם הקדימה בשביל שיתעסק בצורך הבניין לעמוד על המלאכה ויתבטל מעסקיו. וזהו היותר נראה כי למה יוציא אחד מהם כל ההוצאות מה ירויח בזה: הנראה לענ"ד שדבר פשוט הוא שאינו צריך ליתן לו שכר דירה. מדאותבינן מהך מתני' דהבית והעלייה (בב"ק דף כ' ע"ב) דבעל העלייה בונה הבית ויושב בו עד שיתן לו יציאותיו יציאותיו הוא דמחייב ליה בעל הבית הא שכרו לא ש"מ זה נהנה וזה לא חסר פטור שאני התם דביתה לעלייה משתעבד ת"ש ר' יהודה אומר אף זה הדר בחצר חבירו שלא מדעתו צריך להעלות לו שכר ש"מ זה נהנה וזה לא חסר חייב שאני התם משום שחרורית' דאשיית' ופי' התו' ז"ל בד"ה ת"ש ר' יהודה אומר ואפי' רבנן לא פליגי אלא משום דביתא לעלייה משתעבד ע"כ וכל הפוסקים ז"ל פסקו כרבנן משום דביתא לעלייה משתעבד. ואף שניזוק קצת משחרורות הבית מ"מ בונה בעל העלייה את הבית ודר בו עד שיתן לו את יציאותיו ואינו מנכה לו שכר דירה ולא מיחזי כרבית לפי' רש"י ז"ל וכן לפי' התו' ז"ל אינו צריך לשלם הזק שחרורית משום דביתא לעלייה משתעבד שעל דעת כן קנו תחילה הקרקע שאם לא יבנה התחתון שיבנה העליון ביתו וידור בו, ה"ה בנ"ד שקנו חורבה זו ודאי שלא קנו אותה שתשאר בחורבנה כי לא שדי אניש זוזי בכדי אלא לבנות קנו. א"כ כשאין בה כדי חלוקה שיכול כל אחד לבנות בחלקו ודאי שחלק חבירו משועבד לו ואעפ"י שאין כופין אותו לבנות כמו גבי בית ועלייה שאין כופין לבעל הבית לפי שאין לבעל העלייה שעבוד אלא על הבית אבל לא על בעל הבית שישתעבדו לו נכסיו כדי שנכוף אותו לבנות כמו שכתב הר"ן ז"ל וזה דעת רוב הפוסקים ז"ל ובעל העלייה יש לו רשות לבנות הבית ולדור בו בלא שכר עד שישלם לו יציאותיו ה"ה בנ"ד ודאי שחלק חבירו משועבד לו שיבנה עמו וא"כ כיון שלא בנה עמו היה רשות לזה השותף לבנות ולדור בו חינם עד שיתן לו חצי יציאותיו והדין עמו:
ואחר שגזרנו אומר שהשותף שהתעסק בבניין יש לו רשות לדור בו בחינם עד שיתן לו חצי יציאותיו צריכין אנו לידע אם ישלם לו חלקו בהוצאה איך ידור בו עכשיו השותף השני אם לא ידור אלא שנה לתשלום שתי שנים שדר בו שותפו ואחר כך יחזרו חלילה שלש שלש שנים כמו שהתנו ביניהם או אם ידור שלש שנים או חמש שנים כמו שדר בו חבירו: והנראה לענ"ד כיון שבתחילה היה לו זכות לדור ג' שנים אלא דזכותו תלוי ועומד עד שיתן חלקו להוצאת הבית וכשנתן חוזר לזכותו לדור בו ג' שנים, ואחר כך ידור שותפו ויחזרו חלילה ואפי' אם היה דר שותפו כמה שנים לא ידור הוא אלא ג' שנים דומיא דהבית והעלייה שאפי' שדר בבית כמה שנים אין צריך לשלם לו שכר עד שיתן לו את יציאותיו וזה נראה לנו ברור:
כלל העולה ממה שכתבנו שהשותף שהתעס' בבניין זאת החורבה ודר בו שתי שנים יותר על הראוי לו: אינו צריך לשלם לחבירו שכר דירה. אפי' דר בו כמה שנים כמו שהוכחנו בבירור מההיא דהבית והעלייה ואחר שיתן לו חצי יציאותיו ידור בו השותף השני שלש שנים ויחזרו חלילה כמו שהתנו בתחילת השותפות כמו שביארנו. הנראה לענ"ד כתבנו להלכה ולמעשה אם יסכים עמנו מורינו ורבינו שיחיה. ונתפלל אל ה' יאריך ימים על ממלכתו עד שיבא ינון אכי"ר: נשלם ונגמר ז' לחדש אדר ראשון בשנת ובסדר ואתה תצוה את בני ישראל ליצירה
אני הצעיר אברהם בלא"א כמוהר"ר דוד פיראנקי מ"כ:
בבית ובדפוס בהרר יוסף בן המנוח כהרר שלמה פרופס כץ זצ"ל
מדפיס ומוכר ספרים באמשטרדם
דירתו ברחוב המכונה שוהל שטראט