שאלה ראובן מת וחלש והניח ליורשיו בית והון ולו היו ג' יורשים שמעון לוי ויהודה והנה שמעון ולוי שם נמצאו בעת מותו ויהודה היה דר רחוק מהמקום ההוא ויודע הדבר ליהודה וכתב ליששכר אהובו וקרובו שיתן דעתו על עזבון ראובן כי בקרב ימים יכתוב לו שטר הרשאה שיעמוד במקומו לגבות מה שנוגע לו לחלקו מן הבית והמטלטלים ומסחורות החנות ובימים שבנתים רבו שמעון ולוי למכור הסחורות לזבולון ויששכר התרה בהם ואמר להם אל אחי אל תעשו דבר זה עד אשר יבא לידי ההרשאה ואז יחדיו בחלוק וישיבו לו שמעון ולוי כי הם מתייראים שמא בהיות הסחורות בחנות יגנבו גנבים אותם ולא הטו אזן לדברי יששכר וימכרו הסחורות לזבולון בהקפה לזמן ואחר זה בא הרשאת יהודה ליששכר וחלק עמהם הבית וכל מה שבתוכה שמכרום במכירה גלויה וחלקו המטות ולקח המורשה חלק יהודה והגיע הזמן ליפרע מזבולון והיה דוחה אותו בלך ושוב עד שמטה ידו ונפסיד החוב והנה כהיום הזה יהודה טוען ששמעון ולוי חייבים לפרוע לו חלקו מכיסם וממונם שהרי הם לא היו רשאים להקיף לאחר בלתי רשותו או מורשה שלו החלק הנוגע לו ואם הם היו רוצים למכור ב' שלישים הם רשאים בשלם ושליש ג' לכם להניחו ביד ב"ד עד בא הרשאתי ונמצא שפשעו פשיעה גדולה במה שמכרו חלקו לזבולון או היה לכם להניח חלק הסחורות שלו בתוך הבית שהיו שמה שאר העזבון כסף ושוה כסף ואז היה מוכרם המורשה באותה המכירה והרי כבר התרה בכם אהובי וקרובי ולא שמעתם וא"כ שפשעתם תתנו לכסף מוצא חלקי עוד טוען יהודה שזבולון זה היה חיוב לשמעון ולוי סך מה וטל כן הרחיבו הזמן ולא דחקו אותו טל זה החוב כדי שישלם להם חובם שהיה חייב להם והיו גובים ממנו החוב שלהם ולא השגיחו על חוב העזבון שאם בבא הזמן היו דוחקים אותו על חוב זה אז היו נפרעים כי באותו הזמן היה זבולון שבע רצון והיה ספק בידו לשלם ונמצא שגם בזה עשו פשיעה וחייבים לשלם לו חלקו על פי הדברים שואלים ודורשים הדין עם מי אם חייבים שמעון ולוי לשלם ליהודה חלקו או לא יורנו המורה ושכ"מה:
תשובה גרסינן בבבא קמא פ הגוזל עצים דף ק"ב תנו רבנן הנותן מעות לשלוחו ליקח לו חיטים ולקח מהם שעורים שעורים ולקח מהם חיטים תניא חדא אם פחתו פחתו לו ואם הותירו הותירו לו ותני חדא אם פחתו פחתו לו ואם הותירו הותירו לאמצע אמר רבי יוחנן לא קשיא הא ר"מ הא ר' יהודה הא ר"מ דאמר שינוי קונה הא ר' יהודה דאמר שינוי אינו קונה ע"ב:
ופירש רש"י ז"ל לוקח בהן חיטים. למחצית שכר. קמייתא ר"מ שינוי קונה. בתרייתא ר' יהודה שינוי אינו קונה. ומיהו אם פחתו פחתו לו דלא לעוותיה שדרי' עכ"ל:
הא קמן מדברי הברייתא דשותף ששינה מדעת חברו אם פחתו פחתו לו וחיוב לשלם הפחת וכן היא הסכמת כל הפוסקים הראשון שבקדושה הרמב"ם בהלכות שותפים פ' ה'. ז"ל המשתתף עם חברו בסתם לא ישנה ממנהג המדינה באותה סחורה ולא ילך למקום אחר ולא ישתתף בה עם אחרים ולא יתעסק בסחורה אחרת ולא ימכור בהקפה ולא יפקיד ביד אחרים אלא אם כן התנו בתחילה או שעשה מדעת חברו עבר ועשה שלא מדעת קברו ואח"כ הודיעו ואמר לו עשיתי כך וכך והסכים למעשיו הרי זה פטור ואיו כל הדברים האלו צריכים קנין אלא בדברים בלבד:
וכתב עוד אחד מן השותפים שעבר ומכר בהקפה או פירש בים או הלך למקום אחר או שנשא ונתן בסחורה אחרת וכן כל כיוצא באלו הדברים כל פחת שיבא מחמת שעבר חייב לשלם לבדו ואם היה שם שכר השכר לאמצע כמו שהתנו ביניהם לפיכך הנותן מעות לחברו בתורת שותפות ליקח בהם חטים לסחורה והלך וקנה שעורים או שנתן לו מעות לקנות שעורים וקנה חיטים אם פחתו פחתו לזה שעבר ואם הותירו הותירו לאמצע וכן אם הלך ונשתתף עם אחר בממון השותפות אם הפסיד הפסיד לעצמו ואם נשתכר השכר לאמצע ע"כ וכתב הרב כסף משנה וז"ל ולא ימכור בהקפה רבינו ירוח' כתב בשם הגאונים שאם יש קצת בני אדם מוכרים בהקפה וקצתם שלא בהקפה אין לו למכור על הספק שלא מדעת חברו דכל אשראי ספק הוא וזהו דעת רבינו שכתב אלא דבר שדרכו לימכר תמיד בהקפה וכתב העיטור דמדאמדינן בההיא דפרק כל הגט למאי הלכתא לשותפי ש"מ שותף אינו יכול למכור בלא דעת חברו וכו' ואם שינה חייב והיכא דזבין חד מינייהו באשראי בלא רשותא דחברי איכא פלוגתא ביני רברבתא ומסתברא כיון דאורחא דתגרי בהכי פטור והכי נמי אי אזיל ומשדר עיסקא בימא דאורחא דתגרי ופסיד פטור אבל אי אתרי ביה אע"ג דעבד בממונא דחבריה כנטירותא דידיה חייב והכי שדרו ממתיבתא דמר רב כהן צדק עכ"ל:
וכן פסק הב"י בסימן קע"ו בשם מהר"י קולון שרש ט"ו וז' לשונו כתב מהרי"ק שכל המשנה לעשות דבר בשותפות דמסתמא חברו מקפיד עליו כל ההפסד שאפשר לתלות שיבא מחמת השינוי עליו לפרוע:
וכן פסק בשלחנו הטהור סימן קע"ו וז"ל המשתתף עם חברו בסתם לא ישנה ממנהג המדינה וכו' ולא ימכור בהקפה אלא דבר שדרכו להמכר בהקפה ע"כ:
וכתב בעל ההגה שאם התרה בו שלא לעשות אפילו דבר שדרכו בהקפה חייב לשלם היו קצת בני אדם מוכרין בהקפה וקצת אינם מוכרים לא יקוף בלא דעת חברו עכ"ל לעינינינו:
וכן כתוב בתשובת הגאונים שותף שמכר בהאמנה הנקראת בלשון חכמים אשראי פשיעה היא ומשלם לחברו ואפילו שמכר בהאמנה כמו שרגלים אנשי המקום למכור לפעמים כך אין זה מנהג שיפטר הוא בשבילו אלא א"כ היה המנהג שהתנו שימכור כל אחד מהם באשראי אבל מאחר שיש מהם שמוכרים כך ויש מהם כך לא היה לו למכור על הספק בלתי דעת חברו וכל אשראי ספק הוא עכ"ל:
וכן פסק הרב משה מטראני שאלה שמ"ט חלק א' וז' לשונו תשובת שאלה אחד מן השותפין שהלך למקום אחד עם הסחורות שלא מדעת חברו כל פחת שיבא מחמת שעבר חייב לשלם לבדו כמו שכתב הרמב"ם פרק ה' מהלכות שותפים ואפילו שהוליך אותה למקום שהיא ביוקר וכו' וכל שכן אם הזהיר אותו והתרה בו והלך דהוי פושע וחייב טל כל פחת שיבא בנכסים אפילו באונס וכמו שכתב הרב ז"ל כל פחת שיבא דמשמע בכל גוונא ואפילו באונס והיינו משום דהוי פושע וכל שתחלתו בפשיעה אפילו סופו באונס חייב כיון שבא האונס מחמת הפשיעה שנגנב או נאנס בדרך וכו' וכל שעובר ועושה השותף במה שאין לו רשות לעשות נקרא פושע וכמו שכתב הרב רבינו ירוח"ם ז"ל שאם מכר בלא רשות וכו' חייב לשלם דהוה ליה פשיעה וכן כתב בעיטור וכן משמע מפירוש רש"י ע"כ:
וכן פסק בעל פרח מטה אהרן שאלה פ"ח ז' לשונו ראובן הפציר בשמעון שישתתף עמו בעסק השרא"ף באש"י ושמעון היה ממאן ומסרב בזה לפי שהיה אומר שיש הפסד גדול בעסק וראובן עשה עם שרי המלכות שיכריחוהו וכו' וגם הביאוהו לידי סכנה עד שהוכרח להשתתף עמו בעסק זה ולשרת הפאש"ה וכו' ומחמת עסק זה אירע להם הפסד גדול והוצרכו להוציא הוצאות רבות כדי לצאת מהשירות הלז ושאל השואל אם כפי הדין יכול שמעון להוציא כל ההפסד שהיה מראובן שלבלתי שמוע אליו לו גרם לו כל ההפסד וכו'
תשובה ראשונה צריך להציע מ"ש הרמב"ם פ' ה' מהלכות שלוחין ושותפין והביאו הרי"בה טח"מ סי' קע"ו המשתתף עם חברו בסתם לא ישנה ממנהג המדינה באותה סחורה ולא ימכור בהקפה אחד מהשותפים שעבר ומכר בהקפה או פירש בים וכן כל כיוצא באלו הדברים כל פחת שיבא מחמת שעבר חייב לשלם לבדו ואם היה שם שכר השכר לאמצע לפיכך וכו':
הרי שכל שעובר השותף על דעת שותפו חייב לשלם כל הפחת שיבא מחמת מה שעבר עכ"ל:
הרי לך דעת כל הני רברוותא שכלם עולים כאחד קדמונים ואחרונים כולהו ס"ל שכל שעובר השותף על דעת חברו חייב לשלם ההפסד והפחת שגרם לו מחמת מה שעבר על דעתו וכ"ש אם התרה בו ולא הטה אזנו שהוא פושע וחייב לשלם דכל שתחילתו בפשיעה אפילו סופו באונס חייב כיון שבא מחמת הפשיעה וכמו שכתב הרב מט"ראני ע"ש:
ואע"ג דנדון שאלתינו היא לעניין יורשים. כיון שהרמב"ם בהלכות נחלות פ"ט ובהלכות שותפים פ"ח השוה יורשים לשותפים שכתב וז"ל האחים או שאר היורשים שלא חלקו ירושת מורישן וכו הרי הן כשותפי' לכל דבר ע"כ. הרי שמדמה יורשים לשותפים. אם כן כל דינים דאיתנהו ביורשים איתנהו בשותפים:
ומעתה נבוא לנדון שאלתינו על ראובן שמת וחלש והניח ליורשיו בית והון ולו היו שלשה יורשים שמעון וכו' והנה שמעון ולוי שם נמצאו בעת מותו ויהודה היה דר רחוק ממקום ההוא ויודע הדבר ליהודה וכתב ליששכר קרובו שיתן דעתו טל עזבון ראובן כי בקרב ימים יכתוב לו הרשאה שיעמוד במקומו לגבות מה שנוגע לו לחלקו מן הבית וכו' ובימים שבנתים רצו שמעון ולוי למכור הסחורות ויששכר התרה בהם אל תעשו דבר עד אשר ובא לידי ההרשאה ואז יחדיו נחלוק ולא הטו אוזן לדברי יששכר וימכרו הסחורות לזבולון בהקפה לזמן וכו' והגיע הזמן ליפרע מזבולון והיה דוחה אותן בלך ושוב עד שמטה ידו ונפסד החוב ויהודה טוען ששמעון ולוי חייבים לפרוע לו חלקו:
ואען ואומר לדעתי שהדין עם יהודה ושמעון ולוי חייבים לפרוע לו חלקו וזה חכמה אנפי חדא שמכרו בהקפה שלא מדעת יהודה וכבר כתבתי לעיל דעת הקדמונים ואחרונים שכתבו דכל ההפסד שיבא מחמת שעבר ומכר בהקפה חייב לשלם דאע"ג שיש קצת בני אדם שמוכרים בהקפה וקצתם שלא בהקפה אין לו למכור על הספק שלא מדעת חברו דכל אשראי ספק הוא וכמו שכתב הרב כסף משנה בשם רבינו ירוחם:
ועוד שיששכר התרה בהם ואמר שלא ימכרו שום דבר עד אשר יבא ההרשאה ולא הטו אזנם וכבר הוכחנו לעיל לפי לפי דעת בעל העיטור דאם התרה בו ועשר דחייב לשלם שכן שדרו ממתיבתא דמר רב כהן צדק ז"ל:
ועוד שעבר על דעת חברו כיון שהתרו שלא ימכור ונקרא פושע וחייב לשלם כל הפחת שיבא מחמת מה שעבר דכל שתחילתו בפשיעה אפילו סופו באונס חייב כיון שבא מחמת הפשיעה:
ועוד שטענות יהודה חזקות עד מאוד שטען שהיה להם להניח חלקו ביד ב"ד כפי דין שותף שבא לחלוק שצריך להניח חלקו ביד ב"ד או להניחו בבית שהיה שמה שאר העזבון כסף וזהב וכיון שלא עשו דבר מזה אלא הטוב בעינם עשו יתנו לכסף מובא וישלמו חלקו:
ומה שטוענין שמעון ולוי שהיו יראים שמא יגנבו הסחורות היא טענת הבל דהרי יותר יש לחוש לגנבים בכסף וזהב מבסחורות שהם יותר כבדים ויותר טורח והם לא חששו בכסף שמא יגנב שאם היו חוששים היו מוכרים גם הכסף והזהב אלא ודאי זה הטענה היא טענת הבל:
הכלל העולה מכל. מה דכתיבנא דיהודה יצא זכאי בדינו ושמעון ולוי אחים בפשיעה חייבים לפרוע לו חלקו ממיטב חילם וקנינם כפי דעת כל אלו הפוסקים ראשנים ואחרונים ולית דין צריך בשש:
הנראה לדעתי כתבתי להלכה ולמעשה אם יסכים עמי הר"ב היושב על כסא ההוראה שמלכותו יכון עד יבא ינון:
בסדר ובשנת ואשר הוא עשה ה' מצליח לפ"ק:
הצעיר אברהם פירננדיס יצ"ו