שאלה ד ראובן נדבה לבו להקדיש סך ממון להקדש סתם ולא פירש מה לעשות מהם ונסתפק מה לעשות בהם אם באותם המעות יבנה בית הכנסת להתפלל בו או יקנה בהם ספר תורה או יעשה ישיבה ויתנם להספקת תלמידי חכמים שיעסקו בתורה מידי יום יום ולפי שנסתפק בג' מנות אלו איזה מהם עדיף בא לדרוש בבית מדרשו של שם כדת מה לעשות באלו המעות להאי דעסיק באורייתא תדירא אשר עמיה שריא נהורא שמי לא יירא לגשת בארש' שפתיו ולדבר דיבורא לפני ארי שחבורה אספקלרי' המאירא ה"ה מר רבא ומר קשישא החכם השלם דיין מצויין כמוהר"ר דוד בכמוהר"ר רפאל מילדולה נר"ו יאיר כשימשא וסיהרא אכי"ר:
תשובה האלף לך שלמה קוטיניו נר"ו ראיתי שאלתיך על אשר נסתפק הנז"ל ובקשת ממני לחוות דעת והנה נלע"ד בהדיא שדין זה פשו' הוא וברור הוא כשמש בצהרים דלהספק' תלמידי חכמים עדיף טפי שהיא מצוה רבא וגדולה עד מאד מהנך תרוייהו שהרי מוכרין בית הכנסת וספר תורה ללמוד תורה כדאיתא במסכת מעילה פרק בני העיר אמר ר' יוחנן משום רבי מאיר אין מוכרין ספר תורה אלא ללמוד תורה ולישא אשה וכן פסקו כל הפוסקים הרי"ף והרא"ש והרמב"ם בפרק עשירי מהלכו' ספר תורה ומדברי תשוב' הרא"ש שאכתוב לקמן נרא' מבואר שמכל שכן שאלה כתב שמוכרין בית הכנסת כדי ללמוד תורה בדמיו וכן פסק הרב ז"ל בספר השלחן הטהור בטור א"ח ס' קנ"ג מוכרים בית הכנסת וכן שאר דברים שבקדושה ואפילו ספר תורה להספקת תלמידים או להשיא יתומים בדמיו:
ומצינו בירושלמי דמסכת פיאה פרק מאימתי  דמונה שם למי שאפשר בידו לעשות הספקה לתלמידי חכמים וקונה באותם מעות בית הכנסת לתפלה דאיתא התם דלמא פירוש אתמר ר' חמא בר חנינא ור' אושעיא הוון מטיילין באילין כנישתא דצור אמר ר' חמא בר חנינא לר' אושעיא כמה ממון שיקעו אבותי כאן אמר ליה כמה נפשות שיקעו אבותיך כאן לא הוה שום בני נש דלעיין באורייתא עכ"ל הירושלמי וכתב הרב המובהק מוהר"ר שמואל יפה אשכנזי ז"ל בספר יפה מראה וז"ל והוצאת ממון מרובה זה היה לנוי כגון ציורים וכיורים וכיוצא בזה שלא היה צריך דאע"ג דאמרינן לעיל התנאה לפניו במצות ומצוה לפאר בית הכנס' מכל מקום לקיים ללמוד התורה עדיף טפי אבל הונאה בבנין הצריך ודאי שהיא קודמת עכ"ד וקשה לי על דבריו דמצווה ליה לחלק בכך ולומר דדוקא משום שההוצאה ההיא היה לציורים ולכיורים שלא יהיה צורך כל כך משום הכי היה מגנה להם דיותר טוב היה להם לפרנס בני אדם שיעסקו בתורה אבל לבנות בית הכנסת שהוא עיקר הבנין והוא דבר הצריך להם  הוא קודם לתלמוד תורה וזה אינו לפי מה שכתבתי מדברי הגמרא ודברי הפוסקים דאפילו ספר תורה מוכרין ללמוד תורה כל שכן וקל וחומר שתלמוד תורה קודמת לבנין בית הכנסת שאינו קדושה חמורה כל כך כמו קדושת ספר תורה שהרי מוכרין בית הכנס' לקנות דברים שהן למטה מקדושת ס"ת וכל שכן שמוכרין אותו לקנות ספר תורה והספר תורה עצמו מוכרין אותו כדי ללמוד תורה כדאמרן לכן נראה דודאי כונת הירושלמי הוא דמה שהיה מגנה להם הוא משום דהיה אפשר להו להתפלל באיזה בית מיוחד לתפלה או אפשר דכבר היה להם בית הכנסת אחר להתפלל בו וכיון שכן לא היה להם להוציא כל כך ממון מרובה לבנות בתי כנסיות רק הממון שהוציאו לבנות הבתי כנסיו' הי' ראוי להם יותר ליתנו לבני אדם שיעסקו בתור' שהוא עדיף וחביב יותר ומה שאמרו ז"ל התנאה לפניו במצות דמצוה לפאר בית הכנסת היינו כשיש ספק ממון לשתיהם ר"ל לתת לתלמוד תורה ולבנין בית הכנסת אבל כשאין ספק ממון אלא לדבר אחר בלבד אז ודאי תלמוד תורה קודם בלי ספק מפני שהיא מצוה רבה וגדולה מכל מצות שבתור' וכאמרם ז"ל ותלמוד תורה כנגד כלם:
גם הרא"ש ז"ל בתשובותיו כלל י"ג ס' י"ד כתב וז"ל על אודות צדקות שמתנדבים לצורך בית הכנסת או לצורך בית עולמים יראה לי שבני העיר יכולים לשנותם לצורך תלמוד תורה שהוא עלוי קדושה חמורה כדאיתא בפרק שני דמגילה בני העיר שמכרו רחבה של עיר לוקחין בדמיו בית הכנסת ב"הכ לוקחין תיבה תיבה לוקחין מטפחות מטפחות לוקחין ספרים ספרים לוקחין תורה אבל מכרו תורה לא יקחו ספרים וק' אלמא דספרי' תורה עלוי קדושה ואמר רב פפי משמיה דרבא מבי כנישתא לבי רבנן שרי מבי רבנן לבי כנישתא אסיר והלכת' כרב פפי משום דר' יהושע בן לוי קאי כוותיה ור' וכיון שמוכרין בית הכנסת ליקח תורה וספרים כל שכן שמוכרין אותו ללמוד תורה כי מה תועלת יש בקניית ספרים ותורה אם לא ללמוד בהם ויתרה מעלת הלומד ממעלת ספר תורה כדאיתא פרק בתרא דמכות אמר רבא כמה טפשאי אינשי דקיימי מקמיה ספר תורה ומקמי גברא רבא לא קיימי התורה אמרה ארבעים יכנו ואתו רבנן ובצרי חדא וגרסינן בפרק בתרא דמגילה מהו למכור ספר תורה ישן לקנות ספר תורה חדש תא שמע דאמר רבי יוחנן משום רבי מאיר אין מוכרין ספר תורה אלא ללמוד תורה ולישא אשה אלמא תור' בתורה שפיר דמי דלמא תלמוד שאני שמביא לידי מעשה וכיון שמוכרים ספרים ללמוד תורה כל שכן וכל שכן מעות שנתנדבו לצורך בית הכנסת ובית עולמים ומשום הזמנה אין לאסור וה' עכ"ל הרא"ש ז"ל וכן כתוב בתשובות המיוחסות להרמב"ן ז"ל פ' רע"ו ע"ש במקומו:
והיה נראה לכאורה לומר שיש חילוק בין ללמוד בעל הספר עצמו בדמיו ובין ליתן להספקה לאחרים רצוני לומר דדוקא יחיד בספר תורה שלו או רבים בספר תור' שלהם יכולים למכור ספר תורה כדי ללמוד בדמיו אבל כדי ליתן לאחרים שילמדו בדמי הספר תורה לא והכי דייק לשון הגמרא דקאמר אין מוכרין ספר תורה אלא ללמוד תורה וכ' דמשמע ללמוד הם עצמם שפיר  דמי אבל למוכרו כדי ליתן הספקה לתלמידים לא וכן נראה לכאורה מדברי הרמב"ם שכתב בפרק עשירי מהלכות ספר תורה לעולם אין מוכרין ספר תורה אלא לשני דברים שילמוד תורה בדמיו או שישא אשה בדמיו והוא שלא יהי' לו דבר אחר למכור ע"כ והנה מדבריו אלה נראה דדוקא ללמוד בעל הספר עצמו בדמיו אבל לא כדי שילמדו אחרים אמנם נראה דכפי האמ' אין לומר כן אלא דאין חילוק בין ללמוד בעל הספר עצמו או כדי ליתן הספקה לאחרים כדי שילמדו בדמיו דהנה זיל בתר טעמא דתלמוד תורה כנגד כלם כיון דזכות התורה הוא יסוד העולם וקיומו כמה דכתיב אם לא בריתי יומם ולילה וה' וגם קיום כל הנבראים כלם מקטנם ועד גדולם אם כן מה לי שילמוד בעל הספר עצמו מה לי שיתן לאחרים כדי שילמדו בדמיו דהכל דבר אחד הוא מן הטעם האמור וכן כתב הריב"ש ז"ל והביאו הרב הגדול מוהר"י קארו ז"ל טור אורח חיים סי' קנ"ג לשון המתחיל אשר אמרת שאסור למכור ספר תורה לחזר בדק הבית הכנסת בדמיו וכ' ובסוף דבריו כתב או שימכרו אפילו ספר תורה כשר להספקת תלמידים או להשיא יתומים בדמיו דהוי דומיא דללמוד תורה ולישא אשה עכ"ל הרי לן מבואר בהדיא ממה שכתבנו שאפילו אם השואל הזה כבר בנה באותם המעות שהקדיש בית הכנסת או קנה ספר תורה היה רוצה למוכרו כדי ללמוד תור' בדמיו או ליתן הספקה לתלמידים שילמדו בדמיו  היה רשאי לעשותו ונידוק מינה דכל שכן וקל וחומר הדברים עכשיו שעדיין לא פירש בפיו מה לעשות בהם דודאי יעשה בהם הקדש להספקת החכמים והתלמידים שהיא מצוה רבה וחיבה יתירה הוספת לה יותר מהנך תרתי מצות אחריני ואין ראוי להאריך עוד במקום שאמרו לקצר ודי בזה לפי הנלע"ד:
כ"ד זעירא דמן חברייא היושב באהל של תורה ועל מדי"ן פה בק"ק ח"א ס"ו.
דוד בלא"א מ"ו כמוהר"ר רפאל מילדולה זצוק"ל:
בבית ובדפוס אלמנה עם יתמי המנוח כהר"ר יוסף פרופס כ"ץ ז"ל
דירתו ברחוב שטרויא מאריק עש זיבנטי הויז פון דיא נייאי גאס