שאלה יא יריעה בת ה' עמודים. ובעמוד הג' נמצא טעות נעדר התיקון. מחמת כמה אזכרות שיש שם. אם מותר לסלק העמוד. ולכתוב אחר במקומו. דילמא הא דכתבו הפוסקים שאין עושין יריעה פחות מבת ג' עמודים. היינו דוקא לכתחילה. אבל בדיעבד שפיר דמי. וכדמשמע לשון אין עושין. ועוד שנראה כפי הסברה. שאין ראוי לגנוז הדפים שכבר נכתבו. זולת בראיה ברורה. או דילמא שאין לחוש לזה. ואף בדיעבד אסור. ואת"ל שבדיעבד מותר. עדיין מבעיא לן אם נ"ד מיקרי דיעבד. לפי שיש לומר דלא מיקרי בדיעבד אלא ב' דפים שכבר נכתבו. אבל העמוד הג'. שעדיין לא נכתב. מיקרי לכתחילה. וא"כ אף ב' דפים האחרונים פסולים. וצריך לכתוב מחדש ג' דפים. דהיינו מג' ואילך. יורנו המורה הדין ומאת ה' תמ"ש:
תשובה ראשית כל בי"קורי כל אציע לפניך מ"ש הפוסקים ז"ל על ענין דיני יריעות הס"ת. ומשם נפיק התשובה על השאלה הנז"ל. ומה הדין נותן לנידון שלפנינו. וזה החילי בס"ד:
עיקרא דהאי מילתא איתא בפ' הקומץ. (במסכת מנחות דף ל' מ"א): וז"ל ת"ר עושה אדם יריעה מבת ג' דפין. ועד ח' דפין פחות מכאן ויותר על כן. לא יעשה וכו'. נזדמנה לו יריעה בת ט' דפין לא יחלק ג' לכאן ושש לכאן. אלא ד' לכאן וה' לכאן וכו' עכ"ל:
ופירש"י ז"ל שם וז"ל. פחות מכאן א יותר על כן. לא יעשה שהתפורים של חיבורי היריעות יפין בה כשאין בה יותר מדאי הילכך לא יעשה יריעות קצרות שלא יהיו התופרין מקורבין יותר מדאי. ולא ארוכות. שלא להדביקו יותר מדאי. ולא ירבה בדפין לעשות א' בקלף. אם קלף קטן הוא. מפני שהדפין קצרים ונראין כאיגרות. ולא ימעטן בדפין לעשות ג' יריעות אם יריעה גדולה היא. מפני שעיניו משוטטות כשהדפין רחבים. וטועה בראשי השיטות. נזדמנה לו יריעה בת ט' דפין. למידת האחרים וצריך לקצרה מפני שאמרו ולא יותר על ח'. לא יחלוק אלא ד' לכאן. וה' לכאן. כדי שלא תהא זו יתירה על זו יותר מדאי. וכו' עכ"ל: וכ"כ הרב בעל נימוקי יוסף ע"ש:
והנה לפי דברי הש"ס ורש"י והנימוקי ז"ל משמע שבכל יריעה צריך להיות בה שיעור זה של ג' דפין. אבל שיהיו כתובים בה ג' דפין בכל יריעה דאין קפידה בזה. שאם היריעה מכיל ג' או ד' דפין. שבכל דף יוכל לכתוב ג"פ משפחותיכם שדי בכך. אף שאין כתוב בה אלא דף א' כשר:
אמנם מדברי הרמב"ם ז"ל שכתב בפ"ט מה' ס"ת הלכה י"ב שאין עושין ביריעה פחות מג' דפין. משמע שביריעה צריך שיהיו כתובים בה ג' דפין:
אבל הש"ע ושאר הפוסקים דתפסו לשון הרמב"ם ז"ל. כתבו אין עושין יריעה פחות מג' דפין. דמשמע שהיריעה צריך שיהיה בה בה שיעור ג' דפין. אע"ג שאין כתוב בכולה כי אם דף א' או ב'. וכן הוא משמעו' לשון דאין עושין. דאי לאו הו"ל לכתוב אין כותבין ביריעה פחות מג' דפין. ואולי ט"ס נפל בס' שלנו. וצ"ל בדברי הרמב"ם ז"ל אין עושין יריעה או היריעה. פחות מג' דפין וכו'. ודוק כדכתיבנא: וכ"כ הרשב"ש ז"ל בסי' קכ"ו. שהביא לשון הרמב"ם ז"ל. וכתב שצריך להיות אין עושין היריעה פחות מג' דפין ע"כ ע"ש. וכן הרב בעל ט"ז בי"ד סי' רע"ב ס"ק ג'. כתב וז"ל אין עושין יריעה פחות מג' דפין וכו': כן צריך להיות וכו' ע"כ: וכ"כ בפשיטות מוהר"ם מינץ ז"ל בסי' י"ב. על ס"ת שיש בו מקצת יריעות שאין בהם כי אם עמוד א' שכשר הוא בדיעבד עכ"ל ע"ש:
והרשב"ץ בח"ב בסוף סי' צ"ג כתב וז"ל אם א"א לעשות יריעות אלא מב' דפין או א'. היינו מתירין בשעת הדחק. שאין זה מהדברים הפוסלים ס"ת. כי לא נאמרו אלא למצוה היכא דאפשר והרמב"ם בפ"ה מהלכות ס"ת ולא מנה זה בכלל דברים הפוסלים אלא למצוה. אלא כתב שם בפי' שלא נאמרו הדברים הללו. אלא למצוה ולא לפסול וכו' עכ"ל ע"ש: והרב בעל ט"ז כתב שם וז"ל. ומבואר בטור שעיקר הנוי בס"ת הוא על ד' וה'. אלא שאין אסור אלא בשנים או בט'. והסמ"ג בהלכות ס"ת כתב הך דינא דעושה יריעה בת ג' דפין וכו'. ושכל מה שזכר כאן הוא למצוה ולא לעכב ע"כ. וכ"כ המרדכי והלכות קטנות א"כ אם לא כתב רק ב' דפין ביריעה כשר בדיעבד. וכן משמע בהרמב"ם ז"ל בפ"י מהל' ס"ת דלא חשיב זה בין הפסולין. ותימא על הב"י ורמ"א שלא הביאו זה. ונראה שמ"ש הש"ע בסי' רפ"ג ס"ק ה'. דכל אלו הדברי' וכו'. קאי גם על סי' זה וכו' עכ"ל ע"ש:
נמצינו למדין מכל הנז"ל. שכל מה שאמרו שאין עושין היריעה פחות מג' דפין אינו אלא כי אם לכתחילה לנוי הס"ת. ולמצוה מן המובחר: ושכל שיש ביריעה שיעור לכתוב ב' דפין. אף אם לא נכתב אלא דף א' או ב' ביריעה א' שכשר בדיעבד. וכ"כ הרשב"ץ בח"ב בסי' צ"ג וז"ל. כל מה שאסרו חכמים בזה אינו אלא מפני שאין זה נוי בספר. ואנו צריכין להתנאות במצות. ולעשות היריעה בת דף א' או ב' מגונה וגם לעשות יותר מבת ח' יש בה שינוי מחברותיה והיותר נאה לס"ת הוא שיהיה מג' ועד ח'. ומהאי טעמא אמרינן בפ' הקומץ רבא שאם נזדמנה לו יריעה בת ט' דפין. יחלק ד' מכאן וה' מכאן. שזה הוא יותר נאה. שיהיו היריעות שוות או קרוב לשוות. ולא ג' מכאן וו' מכאן. שאין זה נוי לס"ת. שתהיה א' גדולה כפלים מחברתה. וכן פיר"שי ז"ל שם וכו' עכ"ל וכדכתיבנא: וכ"כ הרב החסיד בעל דבר שמואל ז"ל בסי' שי"ו שנשאל על ס"ת שיש באמצע הספר יריעה מב' עמודים אם הוא כשר בדיעבד או לא. והשיב הרב הנז"ל וז"ל נלע"ד דבדיעבד כשרה. כדמוכח מלשון הרמב"ם ז"ל בריש פ"י מה' ס"ת. שלימדנו שך' דברים הם שא' מהם פוסל הס"ת. כאשר הולך ומונה אותם. וסיים באותו סעיף עצמו וז"ל. ושאר הדברים למצוה ולא לעכב ע"כ. כלומר שכל מה שהזהיר בפרקים הקודמים. מלבד אלו הך'. שלא לעשות בס"ת הוא למצוה. ולא לעכב וכיון שבך' הפסולים הנז'. לא נמנה איסור היריעה הנעשית מב' דפין. שהזכיר בסוף פ"ט של מעלה. מוכח שאינו פסול בדיעבד. ואפשר שטעמו הוא כמ"ש בעל כ"מ שם בפ"ט בד"ה. ומה שאמר וכל השיעורין האלו למצוה וכו'. ועוד מדקתני אין עושין ס"ת וכו' ולא קתני אם עשו פסול. כיון שכן ה"ה לכל אלו השיעורין. דלא היו אלא למצוה ע"כ. אף אנו נענה אבתריה כיון דתניא בברייתא בפ' הקומץ אין עושין ביריעות פחות מג' דפין וכו'. ולא קתני ואם לא עשה פסול. לא הוי בדיעבד אלא למצוה. ואחרי כתבי ע"כ. ראיתי בתשובות מוהר"ם מינץ בסי' י"ב. שפסק להכשיר בדיעבד. מהני טעמי והוסיף מדיליה. ס"ת שנמצא בו הרבה יריעות שאין בהם כי אם עמוד א'. ביריעה א'. דכשר בדיעבד עכ"ל ע"ש:
ואע"ג שהרב בעל פנים מאירות בח"ב בסי' קע"ט. הביא דברי מורה א'. שפסק וכתב דאיכא מאן דפסל אם לא נכתב בה רק ב' דפין. כבר הרב המחבר שם הוכיח. במישור שאליבא דכ"ע שהוא כשר. וכ"כ בפשיטות הרשב"ש בנו של התשב"ץ ז"ל בסי' קכ"ו. וכן מוכח מדברי הרב מר אביו ז"ל בתשובה בסי' צ"ג וכדכתיבנא: וכ"כ הרב בעל שבות יעקב בח"א סי' פ"א ע"ש וכל זה הוא פשוט לע"ד וכדכתיבנא:
ומעתה נבא לחקור על האי דינא אחריתי שכתבו הפוסקים ז"ל והביאו רבינו ירוחם בשם מס' סופרים פ"ב. על ס"ת שבלה ממנו יריעות ובא להחליפם. שאפילו שלא בלו ממנו אלא א' או ב'. שצריך להחליף ג' וכו' ומשם תצא לכאורה מהו דינה של היריעה דנ"ד דנשאלנו עליה:
והנה דין זה הביאו ריב"ה ז"ל בי"ד בסוף סי' ר"ף וז"ל. ס"ת שבלו ממנו יריעות. ובא להחליפם לא יטול ב' ויחזיר ב'. אלא יטול ג' ויחזיר ג'. פי' אפילו לא בלו ממנו אלא א' או ב'. צריך להחליף ג' לפי שא"א שיהיו אותן שמחליף דומות לגמרי לאחרות לכך צריך שיהיו לפחות ג' דומות ואז אין כ"כ גנאי בשינויין עכ"ל: ושם כתב מרן ז"ל וז"ל. צריך להחליף ג'. במס' סופרים בפ"ב והביאו רבינו ירוחם וכו'. ומה שהוא מחזיר כמידת כתב הראשון וכו' עכ"ל: וכן פסקו בש"ע שם בסי' הנ"ל ע"ש: ושם הרב בעל ט"ז כתב וז"ל צריך להחליף ג'. נראה שבדיעבד אינו פסול בזה. דהא גם בכתב מנומר כתב רמ"א בסוף סי' רמ"ט דנהגו הסופרים לתקן וכו' כ"ש בזה. דאין כאן שינוי באותה יריעה עצמה עכ"ל. ושם הש"ך בס"ק ט' כתב וז"ל. צריך להחליף ג'. ומה שהוא מחוי יהיה כמידת כתב הראשון. הרא"ש ורבינו ירוחם ונראה שטוב הוא שהסופר הראשון יכתבם אם אפשר וכו' עכ"ל:
והטעם שאמרו שצריך להחליף ג' הוא כמ"ש הרב בעל שארית יוסף בסי' מ"ט שהוא כדי שלא יהיה כמנומר. ולפיכך אמרו להחליף ג' כדי שלפחות יהיו ג' דומות. ודייק זה ממה שכתב הטור בי"ד בסי' ר"ך. ס"ת שבלו ממנו יריעות וכו' דלמה כתב הדין על ס"ת שבלה. ולמה לא כתב סתם ס"ת שנפסל בה יריעה. צריך ליטול ג' יריעות. ועוד שיכול לכתוב רבותא. שאפילו נקרע דף א' שצריך להסיר ג' יריעות. כי כשהדף פסול אז אנו צריכים להסיר יריעה. כדי שלא יהיה דף א' ביריעה בפני עצמה וכמ"ש בסי' רע"ב שאין לשנות פחות מג' דפין ביריעה. ממ"ש ס"ת שבלה דהוי רבותא טפי. לכן צריכין אנו לומר דדוקא ס"ת שבלה. והוא ישנה עד מאד ואז אם נסיר רק יריעה א'. ונכתוב אחרת חדשה. אז השינוי הוא גדול עד מאד. לכן צריכין אנו להסיר ג'. ולכתוב ג' הדומות יחד. אבל כשנקרע או נפסל ואינו ישנה כ"כ. כותבין יריעה א' לבד. כי אז אין השינוי כ"כ גדול וכו' ע"כ: וכ"כ הרב החסיד בעל דבר שמואל בתשובה סי' ש"ו וז"ל. טעמא דמסתברא הוי דמה שהצריכו להחליף ג' הוא דוקא כשבלתה היריעה הא'. הרבה ונפסל הס"ת מחמת הבילוי. ומסתמא שאר היריעות שנשארו בהכשר. היו ג"כ קצת בלויות וכיון שנטפלו כא'. אם יסירו יריעה א'. וישימו אחרת חדשה תחתיה. גנאי הוא למראית העין לראות יריעה חדשה לבדה. בין שאר היריעות הישנות שהוכהה מראיתן לפי רוב השנים. הילכך הצריכו להחליף לפחות יריעו' שוות במראה חידושן. שבהתחברן יחד ממעטות גנות שינוי חילוק מראה שלפניהם ושלאחריהם וכו'. מה שאין כן כשהדפין והיריעות הם שוין במראיתם. ואירע בהם פיסול בא'. שלא נראה גנאי בסילוק יריעה א' לבדה. השוה לכולן במראיתה. ולכך מצינו בספרי הפוסקי' כההי' דהרא"ש ובהרלנ"ח: ובב"י ובס' משאת בנימן. ורי"אי באותיות השם כי אין לסלק אלא אותה יריעה לבדה עכ"ל: וכן סיים דבריו הרב בעל משאת בנימן וז"ל והמחמירין לסלק יריעה אחרת היא חומרא הבאה לידי קולא להביא היריעה לידי גניזה ולהוריד כמה שמות הקודש מקדושתן וזהו ביזיון וגנאי לכתבי הקודש ומדאורייתא הם קדושים וכשרים. ובקדושתם הם קיימים כשאר שמות הקודש. וכו' ואפילו בתשמישי קדושה קי"ל בכל מקום שמעלין בקודש ולא מורידין. וק"ו ובקדושה עצמה וכו' עכ"ל ע"ש: וכ"כ הרב בעל חינוך בית יהודה בסי' ע"ו וכתב בשם הרב בעל שארית יוסף הטעם שנוהגים הסופרים שלנו שלא לסלק ביריעה המנומר כי אם אותה יריעה לבדה. ושלא לסלק בשביל זה עוד ב' יריעות וכו' ע"כ ע"ש: ועוד כתב הרב בעל שארית יוסף שם בסי' מ"ט וז"ל אבל אם היה אותה יריעה ה' או ו' דפין נ"ל שלא להסיר כל היריעה רק הדף הקרועה. ועוד ב' דפין וישאר ג' דפין ביריעה ויכתוב יריעה חדשה בת ג' דפין. כי כל שלא בלה ר"ל שהס"ת אינו כ"כ ישנה. אין צריך להיות הרבה חדשים דומות הואיל ואין השינוי גדול וכו' והביא שם ראיה לדבריו ע"כ ע"ש:
והרב צבי אשכנזי בתשובה י"ט הורה ג"כ שאין מחליפין רק היריעה שבלה. או שנפסל. ואם היא בת ו' דפין שדי בסילוק ג' דפין ע"ש וכ"כ הרב בעל שבו' יעקב בח"ב סי' ע"ט כדכתיבנא: ובסוף סי' כ"ח כתב וז"ל ולענין נדון שלפנינו ששאל אם יש לחתוך דף הג' ולגנוז ותישאר היריעה בת ב' דפין שכשר בדיעבד וכו' ע"כ:
אמנם הרב בעל בית יהודה בח"ב סי' כ"ה כתב דבב' דפין איכא איסור לכתחיל'. אבל בדיעבד כשר אפילו בדף א' וכמ"ש מוהר"ם מינץ ז"ל בסי' י"ב וכו'. אבל כיון שצריכין לתקן המעוות שצריכין לתקן בענין שכשר לכתחילה. אבל אם היריעה היא בת ו' דפין בענין שאפשר לתקן ולחתוך ולחלק לשנים וכו'. וכן כשכותב ס"ת חדשה בת ד' דפין. וטעה בדף ד' בשם שיכול לחתוך הד' ויכתוב מכאן ולהלן כתיקונם. שודאי לית מאן דחולק בזה שהוא התיקון המובחר דבר נאה ומתקבל וכו' עכ"ל:
סוף דבר עיין מש"כ הרב בעל לקט הקמח בחלק א"ח בדף י"ו ע"ב: על מ"ש הרב בעל ט"ז והש"ך בסי' רע"ב. שאם לא נכתב ביריעה א'. רק ב' דפין דכשר וכו'. כתב וז"ל: ומשם יצא לנו דאם טעה הסופר. וכתב א' מהשמות שאינם נמחקים בעמוד הג' של היריעה שיחתוך אותו עמוד. ויגנוז אותו שיותר טוב מלגנוז מלקרור את השם הקדוש וכו'. ומה שתשאר היריעה מב' עמודים אין בכך כלום. כי אין לך דיעבד גדול מזה. ועיין בתשובת מוהר"ם מינץ סי' י"ב. ולהראנ"ח חב' וכו'. ומוהר"ם מפאדוה. ובס' נחלת שבעה בח"ב וכו' ע"כ ע"ש. וכן כתב המרדכי בשם הליקוטים ע"ש הכל כדכתיבנא:
המורם מכל הנז"ל והכלל העולה שבנ"ד שאיירינן שהטעות נמצא בעמוד הג' ביריעה שהיא בת ה' עמודים. כדי לצאת מכל הסברות. נלע"ד שיחתוך אותו עמוד וב' עמודים הנמשכים עמו ויגנוז אותם. ויכתוב יריעה אחרת בת ג' עמודים. ומה שמשייר ביריעה הקודמת ב' עמודים לבד אין בכך כלום. שאין לך דיעבד גדול. מזה. ומה גם שאלו הב' עמודים. הנשארים אינם עשויים מחדש לכתחילה שכשנכתבו נכתבו ונתפרו כהלכתן ובזה אין ספק וכן כשכותב ס"ת חדש ביריעה בת ד' עמודים. וטעה בעמוד הד'. יכול לחתוך העמוד הד' הנ"ל. ויכתוב מכאן ולהלן כתיקונם וכל זה נלע"ד פשוט ושלא יחלק שום פוסק בזה. בהיות שהוא התיקון המובחר אליבא דכ"ע וכדכתיבנא: וכל זה ראיתי לכתוב כדי להשיב לשואלי דבר אם יסכים עמדי הרב מאריה דאתרא ה"י וה' יצילנו משגיאות ויראני מתורתו נפלאות נס"ו אכי"ר:
נשלם ונגמר ביום שנכפל בו כי טוב אחר עשר לחדש האביב שנת התקמ"ט ליצירה
נאם הצעיר יעקב די טוואר
בבית ובדפוס יתמי המנוח כהר"ר יעקב פרופס כ"ץ זצ"ל
דירתם ברחוב שטרויא מאריק עש זיבנטי הויז פון די נייאי גאס